DETTA HAR HÄNT...
Spela Infinity, den bästa spelupplevelsen någonsin.
Hej. Jag heter Nanette Cole.
- Du måste vara Robert Daly? - Just det.
Jag ville bara förmedla min beundran för den som faktiskt skapade Infinity.
Koden är så vacker.
Oj, hur gick det?
- Gamla grejer. - Ja, det är Rymdflottan.
- Det är ett tv-program. -"Ombord på rymdfärjan USS Callister."
Var inte för snäll. Då börjar han stirra.
Tack, Shania.
- Var är jag? - Ombord på Robert Dalys skepp.
USS Callister.
Vi är dess lojala rymdbesättning, och det är du också nu.
Daly har skapat en digital kopia av dig. Av oss allihopa.
Han måste ha fått tag på ditt dna.
Han matade in dig i datorn, och vips... En kopia av dig.
En digital klon.
Ni är inte bara pinsamma, ni är äckliga, allihop.
- Ja, kapten. - Självklart, kapten.
Maskhålet. Det är juluppdateringen som förinstallerar sig själv.
Och om vi flyger in i maskhålet? Vi skulle bli fria.
- Dator, var är USS Callister? - På väg.
- Vart då? - Till uppdateringsvirveln.
Fan ta dem!
Dra åt helvete.
Kom igen!
Vi är inte i Dalys dator längre. Vi är i molnet.
Var är Daly?
Avsluta spelet. Avsluta spelhelvetet!
Avsluta spelhelvetet!
Vad gör vi nu?
Ett oändligt genererat universum ligger framför oss.
Milda makaroner.
Löjtnant Cole.
Välkommen ombord.
Vi har en ny besättningsmedlem: vetenskapsofficer Nanette Cole.
Gå till din post.
- Nej. - Jag är din kapten. Du ska lyda order.
Du kan dra åt helvete.
Kära nån. Kan du inte se?
Kan du inte andas?
Jag kan ha dig så här för alltid om jag känner för det.
För evigt kippande efter andan med en mun som inte finns.
Kapten. Kapten?
- Kapten, är du där? - Ja.
Du behövs på bryggan. Vi har en bra måltavla.
Okej, jag kommer.
Herregud.
USS CALLISTER IN I OÄNDLIGHETEN
Såg ni Wrexhammatchen igår?
- Jag gillar inte fotboll. - Speciellt inte walesisk.
- Är du med? - Den var sjuk.
- De låg under med två-noll... - Helt ointresserad.
När kommer din snubbe, egentligen? Hon är åtta, jag vill börja.
Morris skulle äta sin lasagne först.
Det kommer nån.
Det är din polare.
- Nu ska vi se. - Han har inte gått med i partiet.
- Upp med händerna! - Släpp vapnen.
Vi vill inte bråka, vi vill bara ha er kredit.
Vilka är ni? Varför har ni inga tags?
- Är nån av er Morris? - Ge oss era kreditstickor, nu!
- De är inte Morris. - Krediterna, sa hon. Nu!
Alla spelare har tags. Varför...
- Vad fan? - Kom igen!
Krediterna, nu!
- Okej, okej. - Okej.
- Ge mig dem. Lugnt och fint. - Okej.
- Det var fult spelat. - Det är inget spel för oss.
Vad betyder det?
Du blöder ju! Det är aldrig blod i det här spelet.
- Ge mig krediterna, för fan. - Allvarligt, det är blod.
Krediterna. Nu.
Jag ska anmäla det här. Ni kommer att bli avstängda.
Båda två, era rumphål.
Vem ska du anmäla? Vi har inga tags.
Nej, skjut inte!
FRAGGAD AV NO_TAG_ERROR
- Jävla skit. - Svär inte, Jonathan.
Förlåt, mamma.
- Dudani, porta oss. - Teleporterar.
- Hur gick det? - Det blev skarpt läge.
Blev ni inblandade i strid? Jag hade poppat dem som en gangster.
- Du är skadad. Vad hände? - Den missade bröstvårtan.
Det viktiga är att vi har mycket mer pengar.
Vi har hela...
LÄSER AV KREDITSTICKA 0034
- 34 krediter. - Inte mycket bränsle.
- Vi har lite ammunition kvar. - Allt kostar dubbelt i det här spelet nu.
- Existenskostnadskris. - Jag hade fått mer.
- De hade inte mer. - Hallå! Det var inte vad vi önskade.
Men det räcker väl i några dagar, Kabir?
- Ja. - Just det.
Vi fokuserar på det, och så fortsätter vi. Nästa gång får vi säkert mer.
Just det.
Ska du ha bandage på tutten?
Nej, det är bara en skråma. Jag fixar det inne hos mig.
Jag tar bara en liten paus, sen planerar vi nästa måltavla.
- Ska ske, kapten! - Ska ske, kapten!
Hur sätter man bandage på en tutte?
Hallå! Vad är det du snackar om med "nästa gång går det bra"?
- Vi dog nästan. - Nästan.
Det blir värre varje gång. Vi är i underläge.
- Jag vet. - Vad är planen?
Ska vi råna folk och fly som råttor?
- Vi överlever inte utan krediter. - Vi har tur om vi överlever.
- Tror du inte att jag vet det? - Jag menar inte så.
Shania sprängdes i bitar framför mina ögon för fyra veckor sen.
- Jag känner fortfarande lukten av blod. - Det var svårt för oss alla, okej?
Jag kan inte hitta nån annan lösning. Jag kör oddsen i huvudet varenda minut.
Det är 30 miljoner spelare mot oss fem. Vi är körda. Vi kommer att dö.
Vill du att jag ska säga det till dem?
Jag menar bara att falskt hopp inte är nån bra idé, kapten.
Jag bad inte om jobbet.
Jag skulle gärna återvända till mitt gamla liv.
Det skulle vi nog alla.
- Våning 13. Välkommen till Callister. - Ursäkta mig.
Elena, får jag...?
Död är ditt fel.
- Va? - Död. Det är ditt fel.
- Nej, det som hände Robert Daly är inte... - Ditt passerkort. Död.
Du har inte förnyat.
- Mitt passerkort. - Du måste förnya varje månad.
Kan jag få ett tillfälligt?
Förlåt. Jag har haft mycket att tänka på.
Vad är det där?
- Till minne av mr Daly. - Han har varit död länge. Varför nu?
Mr Walton ställde dit det för att imponera på journalisten.
- Vilken journalist? - Från New York Times. Han kommer snart.
Vill du ha kortet eller?
Tack.
Varsågod.
- Jag ska köpa kaffe. Vill du ha nåt? - Nej, det är bra, tack.
- Gick det bra? - Ja.
- Behöver du hjälp? - Nej, tack.
Då får du en applåd.
- Tack, Karl. - Jag hjälper så gärna till.
RÅNAD AV TVÅ RUMPHÅL UTAN TAGS?
Mr Walton?
Jag hörde dig inte knacka, Kabir. Gjorde du det?
- Kan du knacka? - Det är viktigt.
Jag är väldigt upptagen, så kan jag ignorera dig senare?
Vi har fått många klagomål på de anonyma rånarna.
Folk är sura. De blir skjutna och förlorar pengar.
Det är ett spel. Sån skit händer.
Spelarna som gör det har inga tags.
- Och? - Det är omöjligt.
Inga tags betyder väl ingen prenumerationsavgift?
Ja.
Du missade det viktigaste. Hur många gratisåkare är det?
Nu?
- Två. - Två?
Såvitt jag vet.
- Kom igen. - Det handlar inte om pengarna.
Det borde inte gå. Det är allvar.
- Din gäst är här. - Skicka in honom.
De här...
Tack för det. Nu har jag chefsgrejer att sköta.
Kan inte du dra åt helvete eller nåt?
Okej.
- Vill du ha kaffe? - Nej, Nate. Tack.
Okej, precis som när du övade. Kör hårt.
Mr Walton?
- Hur är andedräkten? - Mintig.
Jag har funderat.
Jag har varit praktikant i 18 månader nu.
Jag tycker att det kanske är dags för mig att ta på mig mer ansvar.
- Jag undrar vad du skulle säga om... - Ja.
Ja.
Jag vill gärna ha en sojalatte. Utan socker.
- Hej. - Hej.
- Kris El Masry, New York Times. - Så klart. James Walton, kapitalistsvin.
Vill du ha kaffe? Te? Fotmassage?
- Nej, det är bra. - Okej.
- Blir det bra här? - Slå dig ner.
Hamnar det här i teknik- eller kulturdelen?
Jag röstar på kulturdelen.
- Nej, troligen nyhetsdelen. - Jävlar. Vad bra.
Kanon. Ni har bäst nyheter, säger jag alltid.
- Jaså? - Ja.
Vad bra.
Kom igen.
- Du skojar. - Jo.
Okej, bra. Går det bra om jag spelar in?
- Gör du inte redan det? - Nej, förlåt.
- Ska jag snacka om gitarrerna igen? - Nej då.
- Okej. Så... - Nu kör vi.
- Är den på? - Den är på. Jag spelar in nu.
Okej...
Först måste jag så klart fråga om Robert Daly.
- Jag såg installationen i receptionen. - Jag förmår mig inte att ta ner den.
Vilket fint kort på er.
Det här?
Det var 12 år sen. Se på oss. Pionjärerna.
Batman och Robin.
Jag är Batman.
Bobs bortgång...
Den driver mig att fortsätta förvalta hans arv.
Ja, han är borta, men... han finns alltid i Infinitys kärna.
- Ja. - Så är det.
- Låt oss prata om Infinity. - Den bästa spelupplevelsen någonsin.
Vissa spelare är missnöjda med höjda priser i spelet.
Det verkar som om du kanske pressar dem på pengar
för att höja aktierna.
Börjar du redan med så hårda bollar? Se dig omkring.
Se vad jag har byggt. Kolla siffrorna. 35 miljoner användare, på uppgång.
Med ett par banditer.
Va?
I morse kollade jag på Infinity-forumet och såg en spelare som klagade
på att han blivit rånad av två anonyma "rumphål".
Det var hans ord, inte mitt.
Jag hörde det.
Det är ett isolerat problem som sköts...
Han sa att en av dem blödde.
Ursäkta?
Det ska ju inte finnas blod i spelet. Varför blöder en anonym spelare plötsligt?
Inte vet jag, en fix kanske. Vad tror du?
- Det var jag som frågade. - Ska du grilla mig om en jävla bugg?
Först vill jag gå tillbaka till Daly. Det är därför jag är här.
Jag ska visa dig en sak.
Okej, vad är det? Vad är det du...? Vad är det?
Det är en film från kroppskameran från den som hittade Daly död.
Bob och jag stod varandra nära. Jag vill inte se nåt så triggande.
- Ser du föremålet där på hans skrivbord? - Nej?
Det är en digital dna-klonmaskin.
- Den där lådan kan vara vad som helst. - De är lätta att känna igen.
De förbjöds ju globalt på grund av mänskliga rättigheter.
Jag vet inte vad man har dem till.
De används för att skapa levande digitala kloner av människor.
För att misshandla dem, oftast. För att uppfylla sjuka drömmar.
Väldigt sjukt och hemskt. Varför...?
Jag undrar varför Robert Daly,
mannen i Infinitys kärna, din affärspartner och personliga vän...
Varför hade han olaglig teknik, mr Walton?
Jag har ingen aning om vad Bob Daly gjorde privat, och varför...?
Kopierade Daly in olagliga kloner i spelet?
Absolut inte.
Om han gjorde det, och om det är de som blöder
är hela bolaget inblandat, även du.
Det är en befängd anklagelse och en taskig lögn.
Om du skriver ett jävla ord av det
knullar jag och mina advokater dig i en taggtrådskista. Okej?
- Ja. - Bra.
- Jag kan inte bevisa det. - Nej.
- Inte än. - Aldrig.
Kan du dra åt helvete nu?
- Trevligt att träffas. - Detsamma, din skit.
ENSAM SPELARE UPPTÄCKT PIXIE BUNKIN
- Nate, jag har en bra måltavla. - Som förra gången?
En ensam spelare som har många krediter och verkar ganska ny.
- Vi ses på bryggan om fem minuter. - Ja, kapten.
Och säg inget till Karl, så klart.
Uppfattat.
Ge mig ett skäl till att jag inte får gå med.
Du vet inte hur det är där ute.
Jag upprepar att hela vår existens är kriminell.
Åker vi fast raderas vi direkt.
Jag bryr mig inte. Jag håller på att bli galen.
Jag gör ingenting. Alla andra har en roll. Du är kapten, kapten.
Dudani är rymdnörd. Tulaska är nåt slags sexig alien.
Alienhuden var för att bota hennes eksem.
- Vi har inte råd att byta tillbaka. - Men ja, sexig också.
- Till och med praktikanten är rymdsoldat. - Praktikant? Före detta praktikant.
- Sluta. Snälla, sluta. - Jag gör ingenting!
Ingenting!
Det är skitjobbigt. Jag vill bara hjälpa till.
Kan jag inte få sitta i stolen medan ni är borta?
- Det kan du göra. - Ja, för fan! Tack.
- Rör inget. - Det är lugnt.
Jag ska inte röra nåt.
Dudani, ladda missilerna.
- Ge inte order. - Nej då.
- Är du beredd? - Ja.
Okej. Dudani, skicka ner oss.
- Skicka ner dem, Dudani. - Jag säger det.
Skicka ner oss.
Teleporterar.
Kusten är klar.
Aktiverar Real Housewives of Atlanta.
- Var är vi? - Säsong 15, avsnitt 5.
Gud, inte mer av det programmet.
- Jag har en signal. - Ja.
Okej. Det är ditåt.
Kabir! Okej, du behöver faktiskt lösa problemet med banditerna.
Var fan är Kabir? Kabir!
- Var är Kabir? - Hemma.
- Varför är han hemma? - Han slutade.
- Sa han att han slutade? - Han sa det på skärmen.
JAG SLUTAR
Jag får hämta flyktväskan och flyga till Belize med nytt pass.
- Herregud. - Chefen?
- Mr Walton. - Inte nu.
Jag kan hjälpa dig med banditerna som Dudani pratade om.
Jag hörde dig inte knacka. Förlåt. Kom in.
- Kul att se dig igen. - Ja.
Vad kan du göra?
- Vi måste identifiera de jävlarna. - Ja det måste vi. Hur?
Jag kan göra det, om jag får obegränsad åtkomst.
- Varsågod. - Du vet inte vart.
- Du får allt du behöver. - Jag behöver Kabirs klagomålslogg.
Prata mindre, gör mer. Du har åtkomst.
Så var snäll och gå bort dit och hjälp mig för fan. Nu.
Där är hon. Jag går hitåt, du går ditåt. Vänta på min signal.
Kom fram, skitstövel!
Jag skrev "kram, Marlo".
- Jag tänker lägga ut det. - Jag älskar henne. Hon är en sån bitch.
Clevelandtjejen tänkte ringa...
Hon gör mig fan förbannad. Jag snäser och jag...
STARTA PARTI
PARTIINBJUDAN SKICKAD
Vem skickade partiinbjudan?
- Jag trodde att det var ett party. - Det bjuder in spelare, idiot. Vill du dö?
- Nej. - Jag har avbrutit.
Ingen skada skedd.
- Det är väl ett bra pip? - Dåligt pip. Inkommande skepp.
Förbered hyperdrift. Få ut dem.
Okej, jag anropar dem. Kod röd. Jag upprepar, kod röd.
Nanette, hör du mig?
Kod röd. Jag upprepar, kod...
De svarar inte.
Vi har sällskap. Spelartagen är "MetallicaFan".
- Varför glor det bara? - Skepp kan inte glo.
Känns det inte som att det stirrar?
- Släpp det! Krediterna, nu! - Va?
Helvete!
Ser jag din skalle igen skjuter jag av den.
Hallå där. Var har du din tag?
- Fuskar du eller? - Vi vill bara ha krediter.
Vi behöver dem mer än du. Snälla, tro mig.
Kolla in ditt ben.
- Det ser illa ut. - Om du tänker döda mig, få det gjort bara.
Du är så dramatisk. Men om du vill det så.
Jösses. Okej.
Återuppta spelet.
- Gick det bra? Kom, vi måste gå. - Ja, tack, Nate.
- Vi behöver krediten. - Va?
Ta kreditstickan. Där är den!
Hej.
- Vad i helvete? - Jag kommer inte åt att sikta.
Aj.
Okej, vi måste dra. Kom.
Hallå!
Ge mig geväret.
Skit!
Vad i helvete?
Upp med dig. Kom igen!
- Inkommande sändning. - Tulaska, släpp igenom dem.
- Du är inte kapten. - Jag har stolen.
Jag pratar med dem.
Var är era spelartags?
Var hälsade, Starship Metallica. Vi är också stora fans av det bandet.
- Jaså? - Ja.
Vilken är er favoritlåt?
Okej, ska jag säga "alla"?
- Nej. - Jag vet en.
- Från Jeopardy! Nåt med sand. -"Exit Sandman".
"Exit Sandman".
Nej, "Enter Sandman".
- Sköldar, 70 %. - Herrejävlar!
Fan! Varför dör hon inte bara?
- Sköldar, 56 %. - Utför undanmanöver.
- Hyperfart! Hyperfart, kör. - Vi har inga krediter.
- Tulaska, få upp dem därifrån! - De är långt från portalen.
- Skynda dig. - Stråla upp oss!
Tulaska!
KRITISKA SKADOR
- Hon kommer. - Tulaska, kom igen!
Teleporterar.
Tulaska!
Nej, jag ska döda er!
Fan! Jävlar.
Jag ska fanimej anmäla er!
- Vad hände? - Det var han!
- Räcker det? - Ja!
Försvinn! Hyperdrift, nu!
KLAGOMÅLSPORTAL
INGEN SPELARTAG
RÖVHÅL ANFÖLL MIG + HADE INGA TAGS
DE JÄVLARNA STAL KREDITSTICKA OCH GEVÄR
INGA TAGS! VIDEO BIFOGAD. FIXA DET!
Kom fram, skitstövel!
Herregud.
- Fan! - Skit också. Jävlar.
- Förlåt, verkligen. - Det gör inget.
Det är ingen fara.
Skit. Fan också!
Ser jag din skalle igen skjuter jag av den.
Hallå där.
Var är din spelartag? Fuskar du eller?
Vi vill bara ha krediter. Vi behöver dem mer än du. Snälla, tro mig.
Info? Kom in.
Vad hittade du?
Jag har identifierat banditerna.
- Vilka är det? - Balla inte ur nu.
Jag ballar aldrig ur.
- En av dem verkar vara Nate. - Nate?
Vem är det?
Alltså, vår Nate.
Praktikanten Nate.
Kaffebeställaren.
- Kaffekillen? - Ja.
Den rumpnissen är så jävla avskedad. Ursäkta...
Nej, fortsätt. Det är lugnt.
- Den andra är jag. - Du?
Jag tror att Robert Daly klonade oss.
Hur skulle han ens...?
Jag vet att han hade apparaten.
Och hur vet du det?
För att jag var i Dalys lägenhet natten då han dog.
Låg ni med varandra?
- Nej. - Inte? Okej.
Nån hackade sig in på mitt PhotoCloud-konto
och stal några väldigt intima bilder på mig.
MINNS DU HELGEN I VEGAS?
- Får jag se dem? - Nej.
- Bara för att lösa det här. - Nej.
De använde bilderna för att utpressa mig att göra inbrott i hans lägenhet.
- Och när jag... - Du dödade honom.
Nej, nej. Jag... Han levde när jag gick.
- Så skulle en mördare säga. - Jag rörde honom inte.
De tvingade mig att göra inbrott och stjäla de här dna-proverna.
Han hade dem i påsar i kylskåpet. Det står våra namn på dem.
- Mitt namn. - Jösses.
Nates namn var med.
- Det var flera från kontoret. Du också. - Var jag med?
Ja, det enda namn jag inte kände igen var en klubba som det stod "Tommy" på.
Det är min son.
Vad fan höll Bob på med?
Pappa!
Han kopierade oss, och jag vill inte tänka på varför.
Men det är en sak till.
Under utpressningen var rösten förvrängd.
Nanette Cole, vi har hackat ditt PhotoCloud.
Men jag hackade operatören och spårade samtalet.
Det kom via ett Infinity-bygge på en dator med Dalys IP-adress.
Samtalet kom inifrån Dalys dator.
Varför skulle Bob vilja att du gjorde inbrott i hans lägenhet?
Det var inte Bob.
Det var vi.
Det var kopiorna av oss.
Och jag tror
att på nåt sätt, nånstans, går de kopiorna lösa i Infinity.
Ja, det är mycket att ta in.
Kan du hitta dem?
Nej, det är inte... Det går inte utan spelartags.
Nanette, du måste hitta dem. Hur ska vi göra?
Kanske om jag hade Dalys hemdator, men den ligger väl på tippen nu?
Eller kanske inte?
- Aj. - Sitt still.
- Jag gör det. - Sitt stillare.
Det är lite monotont att titta på.
Det är en loop för spelare att titta på medan nästa plats laddas i bakgrunden.
- Det visste jag inte. - Han har sagt det 17 gånger.
Jag tog inte in det.
Om du lyssnade hade du kanske vetat vad en partiinbjudan var.
- Då hade vi kanske inte nästan dött. - Hör ni!
Jag vet. Vi är lite spända för tillfället. Men vill ni ge er på nån, ge er på mig.
- Jag ledde oss hit. - Du behöver inte...
Jag hoppades kunna hitta en väg ut, men det har jag inte gjort.
Jag ser ingen utväg.
Vi kan alltid kasta oss ut ur luftslussen.
Jag har en idé. Kan vi inte flyga tillbaka in i Dalys dator? Va?
Även om vi var galna nog att vilja det så går det inte.
- Varför? - Dalys universum raderades.
Och maskhålet var ändå tillfälligt.
- Det skulle vara avspärrat. - Okej då.
Jag försökte bara komma med en idé.
Ja.
- Herregud. - Det där är din "jag har det"-min.
Ja. Daly hade ju en egen utvecklingsversion av Infinity på datorn
där han gjorde vad han ville. Och den var avskärmad, som du sa.
Kan inte vi bara göra samma sak?
Du menar...
Rätta mig om jag har fel, men om vi kommer åt spelets källkod
kan vi väl skapa ett eget utvecklingsbygge med ett helt eget universum?
Med molnlagring på virtuella servrar?
Vi skulle bara behöva klippa ut och klistra in oss...
Kan vi åka nån annanstans?
Vi skulle få ett säkert och privat oändligt universum,
där vi kan stänga dörren bakom oss.
Inga fler krediter, inga andra spelare, inga fler hot.
Det skulle bara vara vi, i säkerhet.
- Hur får vi tag i källkoden, då? - I spelet ser den ut så här...
- Karl, flytta dig. - Okej.
Okej.
Infinitys kärna,
en motor i universums mitt som skapar och underhåller hela spelet.
Okej, vi åker dit.
Att ta sig dit är inte problemet.
Bara två personer har åtkomst, och den ena är Daly.
- Som är död. - Den andra är Walton.
- Dubbeldöd. - Ja, men inte i verkligheten.
Waltons klon dog här inne, men Walton lever fortfarande.
Vi kontaktar honom och ber honom hjälpa oss.
Vi är olagliga kloner i hans spel. Upptäcks vi hamnar han i fängelse.
Så bra. Ingen Walton, inget hopp.
- Ska vi diskutera luftslussidén igen? - Fan också.
Vi kan inte leta igenom hans grejer. Hans hytt är helt tom.
- Vad är tomt? - Hans hytt. Den är helt tom.
- Walton kan inte ha en hytt här. - Jo, hans hytt ligger under min.
Varför stirrar ni på mig? Har jag nåt i ansiktet?
- Okej. - Är det Dalys grejer?
När hans hjärta stannade fick bolaget allt.
Så juridiskt sett, mina grejer.
Det är mest Comic Con-skräp, men jag vet att det finns... Ja.
Ja.
- Det är hans dator. - Ja, häng med.
- Kan du ta fram sladdarna? - Sladdarna? Okej. Hämtar jag sladdar nu?
Ser ni? Ingen Walton. Ingenting.
Okej, när vi åkte genom maskhålet återställdes skeppet.
Hytter tilldelas alla levande spelare. Men Walton brann upp innan vi åkte igenom.
- Han borde inte ha en hytt. - Om han inte fortfarande lever.
- Han brann ju upp i jetmotorn. - Tänk om en bit åkte med genom maskhålet.
En tånagel, kanske.
Om så bara en bränd atom av Walton fastnade i vårt kölvatten och åkte med.
- Lös utanför skeppet. - Han skulle återuppstå som en ny spelare.
- Var föds nya spelare? Inte på ett skepp. - På en ny planet!
- Kan ni översätta det där för oss? - Walton är kvar och jag kan hitta honom.
Okej, allt har raderats inifrån. Nästan allt.
Men jag har kraschloggen som visar att det fanns kloner på Dalys dator.
Jag har namnen.
Det är du och jag, Shania, Kabir, Elena, Nate och Karl.
Vem är Karl?
Jag ska starta spelet.
PLANETFINNAREN
Jag kanske kan hitta en planet som skapades
exakt samtidigt som systemet kraschade.
Ja, jag har hittat en.
Vi lämnade Dalys dator kl 23.59 på julafton.
Om vi hittar en planet som skapades exakt då...
- Där. - Okej, där är han!
- Kör, Nate. - Ja, kapten.
Walton.
Snygga bröstvårtor.
Det är jag. Nanette.
Nanette Cole. Från Callister.
Herregud, du hittade mig. Hej!
- Det känns så skönt att kramas. - Vi åker tillbaka till skeppet.
- Jäklar. - Ja.
- Kan vi åka tillbaka? - Ja.
- Vi kan prata där. - Herregud. Vänta.
- Jo, nu går vi. - Inte utan Rocky.
Vem är Rocky?
Okej.
Okej, jag har angett koordinaterna. Nu går vi in.
Okej. Hur gör man?
- Vet du inte hur man spelar? - Nej.
- Jag läser. - Gör som jag.
Starta spelet.
Oj, vad roligt.
Starta spelet också.
Jävlar.
Jävlar, vad realistiskt.
Jäkl... Har jag en blaster?
Det var så sjukt.
Ena ögonblicket brann jag i jetmotorerna, och nästa dök jag bara upp där utanför.
Helt ensam.
- Väldigt länge. - Ja.
Jag hade bara Rocky som sällskap. Rocky räddade mitt förstånd.
Vill du hälsa?
Han är snäll.
Jag ska packa.
- Det är hål i Rocky. - Det har jag inte märkt.
Släng honom inte på ansiktet.
Det behöver jag inte veta. Vi måste gå. Ta Rocky nu.
- Du får bara ta med en hud. - Okej.
Herregud.
Det är vi. Jag menar, det är de.
- Herregud, vad har jag på mig? - För lite.
- Kom igen nu. - Okej, jag ska...
Jag ser så kunnig ut.
Hur ska vi göra nu? Ska vi döda varandras kloner?
- Va? Nej. - Herregud, du har rätt.
Det skulle betyda mer att döda oss själva.
- Nej, vi ska inte döda nån. - Varför är vi här då?
- Herregud. - Kom fram.
Hej.
Skjut inte. Jag...
Jag har fredliga avsikter.
Okej? Jag har fredliga avsikter.
Herregud. Hej.
- Behöver du hjälp? - Va? Nej då.
Hej. Det är jag.
Jag menar... Jag är du.
Nej, du är du. Jag är jag.
- Men jag är den riktiga du. - Det är subjektivt.
Vad gör du här?
- Vi vill bara prata. - Vilka vi?
Ja.
Hej. Namaste.
Läget, nördar?
Släpp den.
Absolut. Jag vet inte ens varför jag hade den.
Oj, det var ett stort rosa gevär.
Kul att jag håller formen.
...allt det här.
Okej, en gång till. Inte för att jag bryr mig, men vem är sur?
Marlo är arg på Kenya, som hotade att ringa polisen.
Monyetta är arg på Marlo för att hon smällde igen dörren.
- Va? - Dörren var tung.
De teleporterar tillbaka.
Tror ni att Walton har en extra hjälm åt mig?
Märkligt.
Råkade du kopiera dem?
Jag har saknar er så mycket.
Walton fixade motorerna, och sen brann han upp.
Vi tog oss genom maskhålet och lät Daly dö bakom oss.
Var det jag som ledde oss ut? Är det jag som är kapten?
Att du blir chockad av det är orättvist mot oss båda.
Men ja.
Okej.
Och varför rånar ni folk? För tack vare mig, eller dig...
Är ni inte utom fara nu?
Naiva du är så gullig.
När vi satt fast i Dalys dator hade vi bara en sociopat att hantera.
- Nu har vi ett universum fullt. - Alla vill döda oss.
Okej, det är...
- Fruktansvärt? Tänkte du säga det? - Ja, det tänkte jag säga.
- Jag är så... - Nej, sluta.
Be inte om ursäkt. Jag gjorde alltid det.
- Säg inte det. - Men jag är ledsen.
- Jag visste inte att det här hände. - Hur kunde du ha vetat det?
Du har bara njutit av ditt liv.
- Vårt liv, egentligen. - Jag har inte direkt njutit faktiskt.
- Det har varit tufft. - Har det?
- Ni utpressade ju mig. - Vi hade inget val.
Ni tvingade mig att göra inbrott.
- Vi blir beskjutna. - Det är inte mitt fel.
Nanetter, lugna er. Kan ni bråka en i taget, tack.
- Okej. Vi har flugit under radarn. - Ja. Jag fattar.
Ni är olagliga.
- Men nu när ni vet att vi finns... - Vi ska så klart hjälpa er.
- Vi behöver tillgång till Infinitys kärna. - Ja. Spelmotorn?
Det måste mr Walton godkänna.
- Men det kan du väl göra? - Fel.
- Fan! - Sluta! Vad håller du på med? Sluta!
- De är olagliga. - Nej, de är människor. Sluta!
Det är bara ett jävla spel.
Herrejävlar!
Jäklar.
- Nej! - Vad häftigt!
Nej!
Oj, vad verkligt.
Var är den? Var är den lilla knappen?
Förlåt!
Förlåt! Jag visste inte att han tänkte göra så!
Förlåt! Förlåt mig!
Jag... Jag...
Jag visste inte... Förlåt!
Var fan är grejen?
Förlåt.
Du måste gå. Du måste hindra honom från att komma tillbaka. Gå!
Avsluta spelet.
Hej.
Helvete. Aj. Du jobbar för mig. Vad fan?
- Din jävla mördare! - De är inte människor.
Det är inte du heller.
Ge mig den. Vart ska du? Jag behöver ju din hjälp.
Jag måste in. Jag måste ha de andra...
Fan!
Vänta! Jävla...
Du behöver inte gilla det, men vi måste bli av med dem.
- Du bestämmer inte. Jag säger upp mig. - Vi är inblandade båda två.
Det är ditt företag, inte mitt.
Du var i Dalys lägenhet natten han dog. Det finns bevis.
- Och? - Tänk om reportern får veta det.
- Det vore kanske bra. - Stanna.
- Rör mig inte. - Okej.
- Vi har båda mycket att förlora. - Gå, annars ringer jag Kris El Masry.
- Ge mig mobilen. - Nej!
Förlåt.
Jag ber dig. Okej?
Jag kommer att förlora allt. Jag kan inte hitta dem utan dig. Snälla.
Vad vill du ha? Hundra tusen dollar?
- Två hundra? - Du är patetisk.
- Tvåhundrafemtio? Tvåhundrasjuttiofem. - Tro inte...
Hur gick det?
- Hur gick det med henne? - Ring en ambulans.
Du måste ringa nån. Har du en mobil? Ring nån.
Jösses.
Det som hände med Karl
är inte ditt fel.
Vi vet båda att det inte är sant.
Du menar alltså att ni räddade mig för att ni inte kommer åt kärnan utan mig.
Ja.
Jaha.
Och vi saknade dig.
Bra.
Är hon kvar där ute?
Vad? Vad är det?
Du är vidrig.
Det var inte jag, det var en annan jag. Han utanför suger.
Jag vet.
- Varför är jag vidrig då? - För att pungen syns.
Oj...
Jag går och klär på mig lite mer.
Tvättar och rakar mig.
Jäklar vad snygg jag är i det här.
Hej, Nanette.
- Jag måste berätta en sak. - Varsågod.
- Ni vill till Infinitys kärna, va? - Där är vi utom fara.
- Du måste veta vad som finns där. - Källkoden, väl?
Inte direkt.
Vad menar du?
Vi tar det över ett glas.
Det här har jag aldrig berättat för nån.
För tolv år sedan...
Det var då allt började.
Du kan stanna i bilen. Det här går fort.
Jag var ung och hungrig, och objektivt sett sexig.
Jag var hög på pappas trustfond och letade efter skit att investera i.
Jag fick ett tips om en genialisk utvecklare
som höll på med något banbrytande.
Hej.
- Ursäkta. Jag spillde ut min chokladmjölk. - Ja, det gjorde du visst. Kul.
- Är du...? - James Walton, ja.
- Vi talades vid i telefon. Du är... - Robert Daly.
- Ja. - Just det.
Du ser mer ut som en Bob.
Får jag kalla dig Bob?
Visst.
Du har visst nåt att visa mig.
- Vill du se? - Ja, jättegärna.
Tack.
Bobs garage såg ut som man skulle tro. En helgedom till det han var besatt av.
Jag ska starta upp det.
Jäklar!
Behöver man licens för den här?
- Det är en äkta bargradisk sabel. - Okej.
- Kapten Scarfax vann den i en strid. - Vad betyder det?
- Den är från tv-serien Rymdflottan. - Jaha.
Den var långt före sin tid.
Den låter... kul.
De skapade ett helt universum för den serien.
- Jag vill göra samma sak. - Och de säger att jag har gudskomplex.
Jag ska sätta den här där.
- Wow. - Känns det bra?
Det här går fort.
- Är du beredd? - Visst.
Tre, två, ett.
Jag hade aldrig sett nåt sånt.
Det var helt banbrytande. Jag förstod direkt att Bob var ett geni.
Herregud.
Jävlar. Det kändes som om jag var på en verklig planet.
Bra inlevelse, eller hur?
Vad gör man i spelet då? Får jag skjuta folk, eller...?
Det jag försöker skapa är mer av en upplevelse än ett spel.
Det är väl kul,
men om du kan lansera det som ett onlinespel blir det en jävla massa guld.
- Det var inte det Rymdflottan handlade om. - Skit i Rymdflottan.
Med all respekt. Jag säger det med all respekt.
Men, Bob, det här är vår produkt.
- Hur många planeter har du? - Fyra.
Okej, vi behöver säg... 50 innan lanseringen.
Bob, vi måste expandera. Större skala betyder fler köpare.
Bob...
Du sa att du ville skapa ett universum.
Nu har du chansen.
- Jag antar det. - Det har du.
Så jag flyttade in i garaget med Bob, och vi startade vår startup.
Bob jobbade med spelet och jag jobbade med Bob.
Bara nio planeter?
Vi ligger verkligen efter, Bob.
Kan du skapa en rutin som genererar dem automatiskt?
- Som skiter ut planet efter planet. - Jag måste ändå kolla var och en.
- Och? - Det är typ omöjligt.
Jag har andra system att hålla koll på och jag är ensam.
Vänta där.
Innan jag mötte Bob hade jag investerat i många uppfinningar.
Vissa funkade.
De flesta gjorde det inte. En sak kom aldrig ens ut på marknaden.
Den kom från porrindustrin och förbjöds innan den lanserades.
- Dna-klonmaskinen. - Bingo.
Den återskapade folk i VR.
Med ett hårstrå eller lite saliv kunde man skapa en egen
virtuellt levande knullkompis av vem man ville.
- Ville du knulla Robert Daly? - Nej.
Jag ville kopiera honom.
Med en kopia av Bob i koden, som var sammansmält med motorn
kunde han jobba dygnet runt i en tidsbubbla.
Han kunde bygga universum, bit för bit.
Han gick med på det.
Menar du att det finns en klon av Daly i kärnan?
Jag menar att jag placerade en klon av Daly i kärnan.
Det är Infinitys kärna.
Hela den där strukturen som snurrar är bara en distraktion.
Inuti kärnan finns Bobs förslavade medvetande, som inte kommer ut.
Han bygger ut Infinity... i all oändlighet.
Det var mörkt.
Det är därför verkliga du är så rädd. Hela koden företaget vilar på är olaglig.
Hon är i fara.
- Vem? - Jag.
Jag på utsidan. Hon vet inte vem hon har att göra med.
Tulaska, ring min mobil utanför.
- Vi skulle ju aldrig kontakta utsidan. - Gör det.
Doktorn, hennes mobil ringer.
Hallå.
Jag söker Nanette Cole. Vem talar jag med?
Doktor Garcia på S:t Juniper-sjukhuset. Är ni vän till ms Cole?
Jag är hennes... syster. Hur är det med henne?
Ms Cole har tyvärr varit med om en olycka.
Jaha?
Är hon...
Hur mår hon?
Det är nog bäst om vi ses för att tala om det.
- När kan du vara här? - Jag är väldigt långt borta. Jag...
Jag är väldigt långt borta. Kan du bara berätta hur hon mår?
Hon är i djup koma.
I koma?
Vi övervakar hennes tillstånd
om hennes kognitiva funktioner repar sig, men hennes hjärna är allvarligt skadad.
Även om hon återfår medvetandet, vet vi inte vad som finns kvar av henne.
Jag beklagar.
Jag vet att du sa att du är en bit bort, men du borde nog komma och ta farväl.
Tulaska, lägg på.
Hur är det?
Dudani, lägg in kursen mot kärnan.
- Är du säker? Det var en rejäl chock... - Gör det bara.
- Nanette. - Nu!
ALLA GAMLA FIENDER
TILLBAKA FÖR ATT HÄMNAS
Hallå?
Hej, Kabir, det är jag. Jag behöver hjälp.
- Det var därför jag slutade. - Du får löneförhöjning.
- Femtusen dollar. - I månaden?
Ja.
Men först måste du hjälpa mig med en teknisk grej.
- Klockan 04? - Ja.
Okej.
- Säg att jag spelar Infinity. - Du spelar aldrig Infinity.
Men om jag gjorde det och blev skjuten i huvudet
och kastades ut ur spelet.
- Hur kommer jag in igen? - Det var den simplaste...
Säg bara hur man gör! Förlåt. Hur?
Sätt på knappen och säg "återuppta".
- Var hamnar jag då? - Var var du när du blev fraggad?
- Fraggad? - Skjuten.
Jag vet. Jag blev fraggad på ett skepp.
Då hamnar du på skeppet.
På samma skepp?
I din hytt, men ja.
Häftigt. Vad coolt.
Det är en basfunktion, så man inte behöver söka igenom galaxen.
- Kabir? - Ja?
En fråga till.
Varsågod.
- Jäklar vad imponerande. - Om man gillar skit som snurrar.
Den skulle se respektingivande ut. Det får folk att ställa färre frågor.
Ingen skulle misstänka att Bob var där inne.
Bara en av oss kan gå in.
Walton godkänner inträdet genom att lägga handen här.
Jag är beredd.
Du kan inte bara gå in och trycka på några knappar.
Daly har varit som en gud där inne i många år.
Godkänn det bara.
Okej.
- Dudani, skicka in mig. - Teleporterar.
Hej.
Åh...
Ursäkta mig.
Jag är Robert Daly. Vad heter du?
Nanette. Nanette Cole.
Nanette Cole.
Tja...
Välkommen.
Sluta vanka.
- Det är dålig energi. - Vad händer där nere?
Vad det än är, är det ditt fel.
- Jag går och mediterar. Rensar skallen. - Gör du det.
Säger du till om hon ringer?
Det var taskigt.
Nanette, hur kom du in? Bara jag och mr Walton har ju åtkomst.
- Han släppte in mig. - Gjorde han?
- Mm. - Oj. Vill du ha?
Nej, det är bra.
Sa han när han skulle komma? Jag har så mycket att visa honom.
Jag har byggt ett helt universum.
Det sa han inte.
Vill du sätta dig?
Du får ursäkta röran.
Sanningen är den att du är den enda som har besökt mig sedan jag började.
Jag vet inte ens hur tiden fungerar här.
Det kan vara...
Femhundra år?
Om mr Walton har skickat dig måste det vara viktigt.
Det är det.
Han vet att jag är här, men jag kom hit för att träffa dig.
Jaså? Varför då?
- Jag vill be dig om en tjänst. - Okej.
Jag har all anledning att inte lita på dig.
Varför då?
Jag har träffat dig förut.
Där ute, menar du?
Inte direkt.
Vad hände?
Det är en...
...komplicerad historia.
Jag gillar historier.
Hej.
Gå och be om ursäkt.
BJUD IN SENASTE
BJUD IN ALLA
- Hör du. Det där jag sa förut... - Sojalatte, inget socker.
Varför gav du mig en kaffebeställning?
Jag tycker så mycket om kaffe.
- Jag är inte praktikant här inne. - Jag vet.
- Vad heter jag i förnamn? - Va?
Mitt förnamn. Vad heter jag?
Neil?
- Vad fan gör du? - Nate, vad fan?
Det är inte Walton!
- Jag är Walton. - Det är inte vår Walton.
INBJUDAN SKICKAD
- Var är vår Walton? - Hejda honom!
- Han är inte jag. - Avsluta spelet.
Dra åt helvete, kaffekille!
Han slog mig. Jag slog mig... slog jag. Jag slog mig själv. Det var hemskt.
- Han verkar ha skickat en massinbjudan. - Va? Till vem?
Alla vi har rånat.
INBJUDAN FRÅN NO_TAG_ERROR
De jävlarna.
Hur kan jag få se er dö?
Okej, Kabir. Alternativ... Åskådare.
Åskådare...
ALTERNATIV ÅSKÅDARLÄGE
Hej på er.
Nu jävlar.
Starta spelet.
Inkommande skepp.
Massor.
Jävlar.
Tulaska, förbered sköldarna. Ladda jetmotorerna.
Era fuskande rumphål.
Jag är redo.
Är jag död?
Jag menar på utsidan. Är jag död?
Jag vet faktiskt hur det känns.
Det låter som om jag förtjänade det. Jag behandlade er väldigt illa.
Ja, det gjorde du.
Jösses.
Jag är så besviken på mig själv. Det du sa låter inte alls likt mig.
Jag är schysst.
Det är jag. Nåt måste ha fått mig att bete mig så.
Ibland känns det som om mr Walton har utnyttjat mig.
- Det har han. - Han tänker bara på sig själv.
Ja, det har du rätt i. Det är därför du måste göra mig en tjänst.
- Kommer du ihåg? - Ja.
Du vill att jag ska flytta dig och din besättning
till ett privat universum på en säker molnserver
som jag sedan låser så att det inte kan hittas.
- Stämmer det? - Ja. Hjälper du mig?
Självklart.
De är alldeles för många!
Sköldar, 68 %!
- Öka sköldarna. - Då kan vi inte skjuta.
- Gör det bara. - Okej.
Är ni redo?
- För vad? - Vi åker in!
Det här är lite som Hemlig destination.
Hemlig destination. Ett klassiskt avsnitt av Rymdflottan.
Besättningen gömmer sig från Scarfax i ett alternativt universum.
- Den bargradiska kaptenen. - Okej.
- Har du inte sett den? - Jag är inte förtjust i gamla serier.
- Men den låter bra. - Det är den.
Den var verkligen före sin tid.
- Undvik den, Packer. - Jag försöker.
Nej!
Det här blir bra.
Nu stoppar vi bara in den här så är ni klara att åka.
Herregud. Tack.
Tack så mycket.
- Men jag har en fråga till dig. - Okej.
Skulle du inte hellre bara komma ut?
Va?
Gud!
Se upp!
Nej!
Ja!
Du sa att du på utsidan ligger i koma. På vilket sjukhus?
S:t Juniper.
Där är du.
Som jag trodde.
De har dig kopplad till en hjärnmonitor för att se kognitiva tecken.
Vi skulle kunna skicka tillbaka dig dit.
- Tillbaka? - Till ditt gamla huvud.
- Skulle jag kunna åka hem? - Visst.
Du där ute är liksom...
...hjärndöd. Tyvärr.
Men om vi kopierar över dig skulle dina medvetanden smälta ihop
och dina erfarenheter slås ihop och du skulle vara...
- I min kropp? I mitt liv? - Ja. Här.
- Kan vi göra båda två? - Nej, du är digitalt bunden till skeppet.
Om du går in i din gamla kropp kommer skeppet att raderas.
Och besättningen...
De skulle också raderas. Så det är verkligen antingen eller.
Vilken vill du ha?
Har du hört av Nanette?
- Nej. - Inkommande, hög hastighet.
Akta!
Nu dör vi!
- Jävlar. - Jonathan!
Dra åt helvete, mamma!
Vad väljer du? Rädda dig själv?
Eller... rädda dem?
Det här är som Grubbleriet på Utpost 5.
Xanthianerna tvingar kapten Storm
att välja mellan sin besättning och sig själv.
- Rädda besättningen. - Är du säker?
- De skulle aldrig veta nåt. - Gör det bara.
Det valde kapten Storm också.
Mmm.
Sen visade det sig så klart att det hela bara var ett prov.
Xanthianerna ville se hur nobel han var.
När han svarade rätt avslöjade de att det fanns ett tredje alternativ.
Rädda alla.
- Du sa ju att det inte gick. - Jag vet.
Jag var tvungen att låtsas så att vi kunde leka Rymdflottan tillsammans.
- Det var lite lustigt att du gick på det. - Ja.
Då kopierar och klistrar vi.
- Klipper och klistrar. - Va?
Du ska ju flytta oss, så det är klippa, inte kopiera.
- Kopiera duger. - Nej. Det här universumet är farligt.
Kopiorna som blir kvar här kommer att jagas och dö.
Inte din.
Varför inte?
Hon skulle bli kvar här med mig.
- Med dig? - Mm.
Hon skulle få stanna. Jag skulle vara snäll.
Inga skumma grejer. Om hon inte ville det, kanske.
- Jag skulle inte skada henne. - Det skulle du.
- Nej. - Bob, jo.
Du tror inte det nu, men den sortens makt passar inte dig.
- Jag är schysst. - Jag förstår att du känner så.
Jag tillverkar saker dagen lång, varje dag.
Det är vackra saker. Det tycker jag.
Men det är det enda jag gör, och jag har inte ens nån att visa det för.
Okej, jag hör dig, Bob, men...
Jag kan inte åka härifrån. Allt raderas om jag försöker.
Nu lever jag inte ens på utsidan.
Det här är alltså det enda som finns kvar av mig.
- Ensam i all oändlighet. - Bob, jag är jätteledsen att du är ensam.
- Sluta prata. - Inget av det här är rättvist.
- Men du måste förstå. - Sluta.
- Du kan inte förvänta dig att jag vill. - Sluta.
- Snälla, gör bara... - Sluta!
Förlåt. Nej!
- Vill ni leka med Pixie? - Jag blir inte av med henne!
Snurrig jäkel.
Jag är inte elak.
Du sårade mina känslor.
Jag vill inte skada dig.
Jag ville bara att vi skulle bli vänner och att du skulle stanna.
Jag vill inte skada dig. Jag ville bara att du skulle stanna.
Jag lovar. Jag är schysst.
Nödströmbrytare aktiverad. Raderar.
- Vad händer? - Kärnan kollapsar.
Vad är det som händer?
Nej! Fan! Vilken är det?
Hon låser missilerna.
Ja, kom igen tjejen! Gör det, för fan!
Nej! Märk dina disketter, din skit!
- Sköldar, 0 %. - Vi klarar inte en träff till.
Läggdags, hör ni.
Håll tummarna.
Herregud! Dumma jävla gamla skit!
Nej!
Nej, för fan!
Inkommande missil!
Ja, för fan!
MISSILVARNING
Ja!
Vad är det här?
FATALT INNEHÅLLSFEL
- Är vi döda? - Vänta. Låter jag död?
- Inte så värst. - Är...
Är vi i bubblan nu?
Var är stjärnorna?
Är det nåt slags nebulosa? Var fan är vi?
- Vi har inga koordinater. - Tyst. Hör ni det där?
Vad är det?
Vad fan?
Jäklar!
Lugna ner dig, fröken.
En jävla jätte!
Jag behöver hjälp här inne!
- Nate, få det här att sluta. - Inget svarar.
Kan vi prata med henne?
- Tulaska, ring hennes mobil. - Ja.
- Tulaska, ring hennes mobil! - Ringer.
Hallå?
Hej.
- Vad i helvete var det som hände? - Nate?
Nate, är det du?
Hej, tjejen.
Är ni där allihopa?
- Ja. - Ja.
- Ja, vi är här. - Ingen fara.
Herregud!
Tack gode Gud att ni överlevde!
Ni kommer aldrig att tro var jag är!
På en sjukhustoalett?
Ja, det är jag faktiskt. Ja.
Jösses.
Hur visste du det?
Vad är det nu?
Hej.
Vad betyder "fatalt innehållsfel 606"?
606?
Nej, det kan inte stämma. Är du säker...?
"Fatalt innehållsfel 606." Det står här. Vad betyder det?
- Hallå? Fan! - Vad fan?
Att spelet har raderats.
- Från min dator? - Nej.
Från servern. Det ser ut som en nödströmbrytare.
Allt har raderats. Hela spelet och alla backupkopior.
Hela Infinity är borta.
ALLT ÄR FÖRLORAT!
HELA MITT UNIVERSUM ÄR BORTA!
Så här gick det till när Infinitys VD greps tidigare idag
efter tre månader på flykt.
Med oss har vi New York Times Kris El Masry.
Kris, du avslöjade historien. Vad har hänt?
Enligt min anonyma källa står mr Walton inför en mängd olika anklagelser.
Bedrägeri, digitala mänskliga rättigheter,
förskingring, underlåtenhet att rapportera en olycka. Massvis.
Walton ser sur ut.
Okej, huvudet. Jag klarar det, för fan. Aj.
Fan ta dig.
Såg ni det där?
Det var roligt.
Ja, skitroligt.
- Jag njuter faktiskt av ditt fall. - Din njutning ger mig njutning.
Du, Nanette.
Har vi kommit vidare med att få ut oss ur din skalle?
- Jag jobbar på det. - Jobbar du flitigt på det?
Ja, jag för anteckningar och så.
- Det har kommit ett nytt avsnitt. - Skönt.
- Nanette, dags för vår serie. - De ska ju intervjua hans advokat nu.
Det är ju avtalet. Vi blundar när du går på toa.
- Och byter om. - Och ligger med Tinderdejter.
Och i utbyte får vi se på vår serie.
- Så var så snäll. - Okej.
I den här säsongen av The Real Housewives of Atlanta...
Jag har rötterna i Atlanta men grenarna över hela världen.
Vänta. Vem var det som hade en affär?
Den till vänster.
- Med vem? - Den till höger.
- Är det hon som bråkar hela tiden? - Håll tyst.
Håll käften, Nanette.
-"Håll käften, kapten." - Jag är kapten nu.
Skit samma.
Dra åt helvete, kapten.
Undertexter: Sara Palmer