MEDNARODNI TURNIR SAN FRANCISCO 1964
Pozdravite Brucea Leeja iz studia Jan Fan.
HONGKONG PRED ENIM MESECEM
G. Ip, vaš tumor je maligen.
Čeprav je v zgodnjem stadiju, se rak prehitro širi
in ga ne moremo ustaviti. Na voljo vam je kemoterapija,
ki lahko ustavi širjenje. Premislite.
Najprej nehajte kaditi. Ne smete več kaditi.
DrSi predstavlja IP MAN 4 FINALE
Ne, bolj se obrni.
Zavrti trup.
Tako, ja.
Ne, to ni prav. –Kaj delaš?
Skuliraj se, samo svoje mnenje sem mu povedal.
Ga kdo razume? –Ne.
Ne boš več buljil. –Bratje v kung fuju smo.
Pojdi. –Samo poslušaj. –Ne razumem te. –Počasi.
Poberi se. –Poslušaj! –Si zmešan? Bi jih rad dobil?
Ne suvaj me. –Pojdi! –Rekel sem, da me ne suvaj!
Nas izzivaš? Prav.
Mojster! –Sifu! To! Vesel sem vas.
Čisto nor je. –Učenec Brucea Leeja sem. Billy.
Nekaj imam za vas.
Sifu hoče, da pridete na turnir v ZDA naslednji mesec.
Vaša letalska vozovnica. Napisal je to knjigo. Za vas je.
Bruce. –Bruce? Bruce Lee?
Je dobro? –Lepo mu je. V Seattlu ima šolo kung fuja.
Jaz sem iz nove v San Franciscu.
Billy, povej Bruceu,
da mogoče nimam časa. Hvala.
Kaj se dogaja?
Dajte to Sifuju! –Kaj je to?
Vrni strip!
Vrni ga!
G. Ip, Jina moramo izključiti.
Ne more več hoditi k nam.
Gospod, dajte mu še eno priložnost. Priden bo.
Prosim, naj ostane. –Ni se prvič stepel.
Že zadnjič bi ga moral izključiti. Mogoče bo bolje, če gre v tujino.
Saj ni hudo, nekaj prask. Naslednjič bolj pazi.
Hvala. –Sestra te bo pokrpala.
Kje so tvoji? –Doktor? –Mojster Ip, dolgo se nisva videla.
Ming, sin tete Liu. Studio ste imeli na naši strehi.
Mama me je poslala študirat v Ameriko, ker sem bil grozen.
Pred kratkim sem se vrnil in delam tu.
Lepo, sam v tujini. –Ne ravno.
Mojster Ip, Jinu ni hudega. Se vidiva. –Hvala.
Pojdi odpret, Jin.
Mojster Ip. –Kar naprej.
Kaj je narobe? Amerika je daleč. Kam se ti mudi?
V San Francisco grem, da najdem šolo za Jinga.
Tudi stric Ba je poslal sina tja. Tako bo lažje našel službo.
Sedi. Boš čaj? –Prosim. Jin!
Pozdravi strica. –Saj je, pokimal je.
Izvoli. –Hvala.
Bob, boš pazil na Jina, ko me ne bo? –Seveda.
Saj bom klical vsak dan po našem času ob 22h.
Dobro. –Ni treba, ne bom se oglasil.
Ne skrbi, poskrbel bom, da se bo. Ne bodi prenežen,
samo razvadil ga boš. –Ne, rad bi ga poslal v tujino,
da bo izkusil samostojnost. –Prav. –Ne bom šel. Pojdi sam.
Če bi rad kaj povedal, povej.
Ne grem v Ameriko. Ne moreš me prisiliti. Ne maram učenja.
Nisem za šolo. –Kaj boš, če ne boš študiral? –Učil borilne veščine.
Kdo ti bo to dovolil? –Zakaj ne? Tudi ti učiš.
Povej učencem, da se zaman trudijo. –Dovolj. –Brez njih bi stradal.
Vedno sem jaz za vse kriv. Vzel mi je strip. Jaz sem kriv.
Padel je, jaz sem kriv. Rad bi bil Sifu kot ti, jaz sem kriv. –Dovolj.
Vedno imaš prav, jaz pa narobe. Ne podpiraš me.
Če bi bila mama še živa, bi … –Nehaj!
Ven! Pojdi! Pojdi že!
Utihni.
Otrok je še, ne smeš se tako razburjati.
Bob, prepuščam ga tebi. Sedi.
Dame gospodje, bližamo se letališču San Francisco.
Ura je 11.15.
Man! Man! Dolgo se nisva videla. –Ja.
Verjetno si utrujen. –Ne. –Avto imam zunaj. Bom jaz nesel.
Hvala. –Greva.
Leta se že nisva videla. –Res je.
Zakaj si se preselil v Ameriko? –Ni bilo v načrtu.
Časopis me je poslal sem. Zdaj je tu več Kitajcev.
Otroke pošiljajo sem v šolo. Zdaj je čas, da pride Jin.
So pripravili priporočilo zanj? –Klical sem jih.
Predsednik Wan bi se rad dobil s tabo.
Je Wan že dolgo tu? –Družina je tu že generacije.
Njegov dedek je prišel med zlato mrzlico.
Skrbi za sodržavljane.
Tu sva.
Stric Gwai, dober dan. –G. Leung.
To je mojster Ip. –Dober dan. –Me veseli.
Je predsednik Wan že tu? –Ja. –Mojster Ip! –Mojster!
Dolgo se nisva videla. –Kdaj ste prišli sem?
Že nekaj let smo tu. Ste prišli na obisk,
ker se boste tudi vi selili? –Ne bo se selil. Sedimo.
Seveda. Izvolite. –Hvala.
Naj vam predstavim mojstra Ipa.
Mojstri.
Najprej sedimo. –Sedimo.
Naj nas predstavim. Vsi so mojstri kung fuja.
Mojster Lau, Choy Li Fut.
Mojster Chen, Orlov krempelj.
Mojster Han, Beli žerjav.
Mojster Chiu, Sedem-zvezdna bogomolka.
Mojster Chiang, Xing Yi.
Mojster Lui, Osem dlani.
Mojster Tam, Tamov kikboks.
Midva se že poznava. –Stara prijatelja sva.
In predsednik Kitajske zveze, mojster Wan, Taj či.
Predsednik Wan, hvala za vso pomoč.
Mojster Ip, ne zahvaljujte se mi še.
Veliko sem slišal o vas.
Prišli ste ravno prav. Za uslugo bi vas prosil.
Kako lahko pomagam?
V kitajski četrti imamo dolgoletno pravilo.
Studii kung fuja sprejemajo samo kitajske učence.
Vaš učenec Bruce Lee krši to pravilo.
Celo knjigo je objavil in pojasnil kitajske borilne veščine.
Mojster Ip je zdaj pri nas in to lahko razrešimo.
FILOZOFIJA SAMOOBRAMBE BRUCE LEE
Misli, da je zagovornik kitajskih borilnih veščin.
Vaš pripravnik je aroganten.
Poleg tega gre na turnir karateja.
Izziva nas. Očitno nas izziva. –Tako je.
Knjigo sem prebral. Dobro je napisana.
Zakaj ne bi smel učiti vseh?
Mojster Ip, veste, kdo je bil Dong Guo?
Lovec je premagal volka. Dong Duo je to videl
in volka rešil. Dal ga je v vrečo.
Kaj je volk naredil, ko je lovec odšel?
Pojedel je Donga. Žival je žival. Ni hvaležna.
Uporabil bom vaš kantonski sleng. "Ponudiš jim riž, a ga zavržejo."
Malo pretiravate.
Mojster Ip,
ste tujec v tuji deželi.
Ne živite tu. Ne razumete.
Takole, popijte čaj in boste eden od nas,
jaz pa bom napisal tisto pismo.
Mojstri, predsednik Wan, Brucea ste mogoče narobe razumeli.
Hoče samo, da bi več ljudi poznalo kitajske borilne veščine.
To je čudovita stvar.
Kljubuje tradiciji, da bi zaslovel. Kot njegov mojster.
S kakšno pravico zastopata borilne veščine?
Počila bo! –Pozabi vse skupaj.
Oprostite, ker sem vas motil. Oproščam se.
Predsednik Wan.
Hvala. –Takole. Žal mi je za tisto prej.
Tega nisem pričakoval. –Nisi ti kriv.
Je priporočilo nujno, da lahko pridem k ravnatelju šole?
Ja. Priseljenci smo. Tukajšnje šole dajo veliko na to.
Priporočilo je nuja. Brez skrbi, imam ameriške prijatelje,
ki bodo radi pomagali. –Prav. –Zdaj pa grem.
Naj te pospremim. –Prav.
Lahko noč. –Lahko noč. –Hvala za pomoč.
Kam kličete? –Hongkong.
842639. –Samo trenutek.
Mojster, jaz sem, Bob! –Dobro te slišim.
Res? Kako je tam? Menda imajo boljši zrak.
Menda je država tako velika, da ne vidiš čez cesto.
Ni ravno tako. Je Jin tam? Lahko govorim z njim?
Jin! Klic zate!
Pohiti že!
Ti klici so dragi!
Noče priti. Saj veš, kakšni so mladi. Uporniki so.
Nekaj ti moram povedati. V ZDA imajo zdravila za ženo.
Tu se jih ne dobi. Mi jih lahko priskrbiš?
Seveda. –Zapiši si.
V angleščini je. Črkoval ti bom.
Prvo je: t, e, k, o, č …
Oče. –Spet zamujaš. –Utrujena sem. Naredila sem nalogo
in šla počivat. –Ko si navijačica, nisi utrujena.
Samo za borilne veščine. –Če ti je všeč, te ne utruja.
Kaj si rekla? –Nič. –Dajva.
Kolena in koraki.
Konjska griva.
Rama nižje. Komolec nižje. Dlan navznoter.
Grozni gibi. Poglej se.
Kako boš sodelovala na jesenskem karnevalu?
Kakšen dolgčas.
Kolikokrat sem ti že povedal, da doma govori kitajsko?
G. Wright, kako ste? –Ne bom govoril s šefom?
Ne pošilja me šef. Mogoče mi lahko pomagate.
Kako pa? –To je moj prijatelj Ip Man.
Kako ste? –Išče šolo za sina.
Mogoče mu lahko pomagate s priporočilom.
Lahko govoriva na samem?
G. Leung, marsikdo bi rad prišel sem v iskanju boljšega življenja.
Vi ste sposobni in delate za super šefa.
Vaš prijatelj pa … –Mojster kung fuja je. –Poslušajte.
Ne poznava se ravno dobro. Njega sploh ne poznam.
Kako naj vem, da ni begunec kot drugi nezakoniti priseljenci,
ki jih vsak dan pošiljajo nazaj? –Niste pravični.
Vsi Kitajci nismo zločinci. –Poslušaj, sinko.
Edini razlog, da si na mojem zemljišču in zapravljaš moj čas,
je tvoj šef. To delam za prijatelja, ne zate. Razumeš?
Žal mi je. –Nič hudega.
Se bova že znašla.
Super si bil, res. Super brca.
Noro.
Vse je zaigrano. Samo koreografija.
Prevaranti.
Dober tek.
Čestitam, Bruce. Danes si bil fantastičen.
Hvala, Sifu. –Hvala za povabilo v Ameriko.
Malenkost.
Dejansko sem prišel v Ameriko, da bi našel šolo za Jina.
Za to rabi priporočilo.
Ga v Kitajski zvezi nočejo dati?
Imam učenca, ki je odvetnik. Pomagal bo. Ne skrbi.
Hvala. –Sifu. –Tukaj.
To so moji učenci. –Veliki mojster. –Hartman, pridi.
Živjo. –To je noro. –Živjo. –Sifu.
To je Hartman. Pri marincih je.
Všeč mu je kung fu. Rad bi ga učil v vojski.
V Ameriki večina ne pozna naših borilnih veščin.
Nekaj časa sem treniral wing chun, ki uči napad in obrambo.
V boju je uporabno. To bi bilo za vojake. Kaj pravite?
Super zamisel.
Hej, kung fujevec! Videl sem te na turnirju.
To je samo sranje. Ne nasedam mu.
Kako si? –Bi rad poizkusil? –Hartman, gremo ven.
Dobil jih boš. –Od mene tudi.
Sifu, to se pogosto dogaja. Ne bom dolgo.
Ti!
Vrata ne brcnejo nazaj, jaz pa.
Sifu, priporočilo mojega učenca. Moralo bi biti dovolj.
Dober dan. –Dober dan. Kako ste kaj? –Dobro.
Dogovorjen sem z ravnateljico.
G. Ip Man, ne? –Ja. –Imate vse dokumente?
Ja. –Prav. Kar za mano.
Ste vsi dobro? Če kdo rabi pomoč, naj pove.
G. Spencer. –Kar vprašaj.
Ravnateljica ima veliko dela. Sestanek ima. Lahko počakate?
Seveda. –Prav.
Ena, dve, tri, štiri, pet, šest, sedem, osem.
Super, punce.
Tekmovanje je zaključeno in sem se odločila.
Yonah, ti boš navijačica na tekmah na gostovanju.
Bravo.
Tega si ne zasluži. –Kaj?
Sama je spremenila rutino. Goljufala je.
Diskvalificirati bi jo morali. –Nisem rekla, da ni dovoljeno.
Rutina še ni dorečena, zato lahko vsi prispevate.
Njena sprememba je super, ona pa tudi.
Stremimo k enemu cilju. Poskusimo sodelovati. Odlično.
Lahko greste.
G. Ip, oprostite, ker ste me morali čakati. –Nič hudega.
Pomemben sestanek sem imela. –Nič hudega. –Prosim.
Je ta odvetnik vaš odvetnik? –Učenec mojega učenca je.
Ste tudi vi učitelj? –Jaz sem učitelj,
učim kitajski kung fu. Borilne veščine.
Ste gimnastik? –Nekaj podobnega.
Kot veste, je to zasebna šola.
To pismo je lahko napotitev,
a rabite priporočilo Kitajske zveze.
Oni so porok, če zamujate s šolnino. –Razumem.
Če pa bi šoli podarili 10.000 $ in postali naš sponzor,
lahko pozabimo na priporočilo in vašega sina takoj sprejmemo.
Mi o volku …
Mrha!
Zdaj pa bo. –Misliš, da si super? Rumena opica si.
Ne bomo te ubogale. V Ameriki taki, kot si ti,
ubogajo, niso vodje. –Kaj bi rada? Pusti me pri miru.
Če ti kaj ni všeč, se vrni v Azijo.
To je že generacije naša dežela. Kaj bi radi od nas?
Zdaj vem, zakaj ti pravijo neumna blondinka.
Tu so priseljenci že od nekdaj. Samo Indijanci so pravi Američani.
Tvoji predniki so jim ukradli zemljo, bledoličnica.
Kaj si mi rekla?
To je ona.
Primite jo!
Dajte jo!
Pusti navijaško ekipo.
Pokaži ji! –Misliš, da me lahko premagaš?
Nikoli me ne boš!
Vrni se!
Kam greš?
Ujemi jo!
Lase ti bom ostrigla. Pa saj imaš uši.
Daj jo.
Ujemi jo! –Zapri vrata!
Ne vmešavaj se, stari. Bi še ti rad batine?
Nehaj. Ne. Nič orožja.
Dovolj, žal mi je! –Gremo.
Jaz sem Yonah. Kako vam je ime?
Kličejo me Ip.
Lahko to primete?
Poglejte še zadaj in mi pomagajte, da bo ravno.
Končal sem. –Hvala.
Stric Ip, ste dobro? Vrata so vas zadela.
Dobro sem. –Naj vidim. –Nič ni.
Doma imam zeliščni tonik, ki dela čudeže.
Kaj je bilo tisto prej? Se pogosto dogaja?
Ni bilo prvič. Ne bojim se jih. –Doma vedo? –Ja.
Oči pravi, naj potrpim. Zelo strog je.
Kaj ste počeli v šoli? –Sin bo hodil tja.
Potem poznate mojega očeta. Predsednik Kitajske zveze je.
Srečal sem ga. –Verjetno ste rabili priporočilo.
Kdaj pride vaš sin? Težko se bo navadil, lahko mu pomagam.
Tvoj oče mi ni dal priporočila. –Zakaj? Niste tujec.
Ima kaj proti njim? –Ja. Pravi, da niso prijazni do Kitajcev.
Da nas samo nadlegujejo in diskriminirajo.
Od nekdaj je tako, odkar je prišel sem z dedkom.
Do Kitajcev so bili vedno nepravični in zato je ustanovil Kitajsko zvezo.
Srček, kaj je narobe?
Mojbog. Kaj je bilo? –Tista Kitajka.
Takoj moraš priti domov. Becky so napadli.
Zakaj si moral na poslovno pot? Tu te rabimo.
Takoj se vrni.
Oči, to je stric Ip. Vedno praviš, da si moramo Kitajci pomagati.
Prosim, napiši mu priporočilo.
Pridi sem.
Si se spet tepla? –Ne.
Yonah, veš, da ne maram laži.
Še enkrat bom vprašal. Si se tepla? –Ne.
Zavidali so mi, ker sem postala navijačica!
Ostrigli so me in se spravili name!
Kaj mi bodo borilne veščine, če naj samo trpim?
Bodi tiho! –Predsednik Wan, nadlegovali so jo.
Ni narobe, če se brani.
Mojster Ip. Kot sem vam že povedal,
nimate pojma, kako je, ker ne živite tu. Povedal vam bom.
Mu živimo tu. To je naš dom!
Tisti belci bi se nas radi znebili.
Radi bi se znebili kitajske četrti! Zakaj ne razumete?
Zakaj ne greste iz kitajske četrti in se pogovorite z njimi, se borite?
Vi me boste učili?
Yonah, lahko se spremeniš.
Ip Man!
Če hočete priporočilo, ne izkoriščajte moje hčere.
Pokažite, kakšni ste. V dvoboju.
Kaj je narobe? Stara rana?
Yonah, si dobro? –Dobro sem!
Yonah! Yonah!
Oči. Tu sem. Dobro sem.
VSI KITAJCI SMO DEL ISTE DRUŽINE
Ip Man, očitno bova morala počakati do karnevala, da bo znan zmagovalec.
Zmaga ali poraz, je sploh pomembno?
Te veščine bi morala uporabljati, da bi izboljšala naš položaj tu.
Yonah sem pospremil, da bi jo obvaroval.
Nisem prišel zaradi pisma.
Vedno imaš prav, jaz pa narobe. Ne podpiraš me!
Če bi bila mama še živa …
Prosim? –Klic iz ZDA. –Sprejmem. Ip?
Bob? –Ja. –Kje je Jin?
Po prigrizek je šel. Kako napreduješ? Ti gre?
Malo se je zapletlo. Verjetno me še nekaj dni ne bo.
Še nekaj dni? Dobro. Srečno. Pazi nase.
Hvala.
Adijo. –Adijo.
OPORIŠČE MARINCEV
Leva, desna!
Hitreje! Bojevniki ste!
Morilski stroji ste! Dajte vse od sebe!
Udari vrečo! S ponosom nosi uniformo!
Ne zadržujte se! Dajmo! Mesto si morate zaslužiti.
Gremo!
Nazaj.
Predam se, sensei! –Kaj si rekel?
Si res rekel, da se predaš? Se?
Kakšen je naš moto? Izurjen za ubijanje, pripravljen umreti.
Veš, kaj to pomeni? –Boli, gospod. –Boli, kaj?
Boli? V tem je težava. Po oporišču se govori,
da sem rasist. Nisem. Ne sovražim te, ker si temnopolt.
Sovražim te, ker si strahopeten temnopolti.
Stopi dol. –Jackson, naslednji si.
Hartman, mi lahko pojasniš, kaj naj bi bila ta naprava?
Lutka za wing chun. Za trening kung fuja. Nekakšna vreča,
za kitajske borilne veščine.
Nekaj mi povej. Si zjutraj vstal z levo nogo in padel iz postelje?
Veš, kje si? Je to muzej, kjer hranite kitajsko dediščino?
Wing chun pomeni improvizacijo in prilagajanje. Kot pri marincih.
Že mesece vadim in se mi zdi uporabno v boju.
Prepričan sem, da bo trening koristil vsem marincem na bojišču.
Prepričan si? S tem kung fujem bomo lahko pobijali sovražnike?
To hočeš reči? Izjemno! Genij si. Spravi to stran.
Pojma nimate o kung fuju. –Zero!
Dobro, Hartman, dovolim, da mi to dokažeš.
Če lahko premagaš Colina v poštenem boju, bom premislil
in tvoji leseni punci mogoče dovolil, da ostane tu.
Jasno?
Daj ga, Colin!
Odlično. Zelo dobro. Vidite, možje?
To je karate. Tvoj kung fu je dober samo za zlaganje perila.
Ostal bo, kjer mu je mesto, to pa ni na mojem oporišču!
Zaradi njegove neumnosti boste Kitajci tekli dodatnih 30 krogov,
on pa še dodatnih trideset. Jasno?
Dobro. Nadaljujte.
Ena, dve, tri, štiri!
Leva, desna.
Stric Ip, dobro novico imam. –Yonah?
Si ponaredila podpis? –Enak je. Ne bodo vedeli.
Mladih res ne razumem več. Ne pomislite na posledice.
Kaj delate? Zelo sem se potrudila!
Si sploh pomislila, da bo oče jezen?
Vseeno mi je. Njemu je vseeno zame. –Ne govori tako.
Seveda mu ni vseeno. –Sili me v taj či in nastop na karnevalu.
Ne maram tega.
Če ne maraš taj čija, mu povej. –Saj sem mu, a ni poslušal.
Ničesar ne znam narediti prav. Branila sem se, ker so me nadlegovali.
Jaz sem kriva. Rada sem navijačica in plešem.
Nikoli nimam prav. Nikoli me ne podpre.
Drugi očetje niso taki. Vsaj vi niste taki.
Je biti navijačica tvoja strast?
Ne ravno. Samo všeč mi je.
Vi se dobro borite, ker imate radi borilne veščine, ne?
Na karnevalu bi lahko nastopila kot navijačica.
Seveda. Na to nisem pomislila. Super zamisel.
Saj pridete, ne? –Seveda.
Super. –Zdaj pa pojdi v šolo.
Pojdi.
Adijo. –Adijo.
Končno si se odločil priti domov. –V Washingtonu sem bil.
Kako je Becky? –Kitajka jo je skoraj iznakazila.
Zakaj sploh sprejemajo Kitajce? Kako boš ukrepal?
Kaj bo Urad naredil glede teh kitajskih divjakov?
Znebite se jih, pošljite jih domov.
Becky, kdo ti je to naredil? –Yonah Wan.
Hči predsednika Kitajske zveze je. Vsaj tako trdi.
Kitajska četrt.
Poskrbel bom za to.
Navdušen sem. To je kitajski kung fu? –Ja.
Izjemen je, res izjemen. –Hvala.
V brošuri je kratka predstavitev, tu pa je moj prevod.
V kitajski četrti pripravljajo dogodek borilnih veščin.
Če dovolite, bi ga posnel in še malo raziskal.
Kitajska četrt? –Ja. –Odobreno.
Upam, da ni škoda časa. –Zagotovo ne. –Prav.
Naprej.
Gospod, oprostite za njegov vdor.
Kaj delaš tu? –Svoje delo. Marinec sem.
Dobro je. Lahko bi preverili možnost
in kung fu vključili v trening. Hartman bo šel v kitajsko četrt.
Vi pa proučite ta priročnik. Vzemite.
To je vse. –Gospod.
Popravi držo.
Nobene moči nimaš!
Inštruktor! Pogovoriva se.
Poklon.
Ja? –Prepričan sem, da je karate najboljša oblika bližnjega boja.
Veš, kaj je naredil prekleti Hartman? –Povej.
Prepričal je nadrejenega, da je kung fu učinkovitejši od karateja.
Prepričati ga boš moral, da ni. –Naj jim pokažem pomen karateja.
Kung fu borci so šarlatani. –Dobro. –Vodnik.
Nadaljujte! Gremo!
Dobro.
Sifu!
Stric Ip! Zamujate. Prihranila sem vam sedež ob mojstrih.
Ni treba, kar tu bom. –Tam se bolje vidi.
Pojdi se pripravit za nastop. Pojdi nazaj. –Prav.
Živjo. –Takšna boš šla na oder? –Ja.
Kje je oče? Nisi prišla z njim? –Ne, prej sem prišla. Mogoče pride.
ZA MOJSTRA IPA
G. Wan Zhong Hua, smo z Urada za priseljence.
Z nami morate v povezavi z nezakonitimi priseljenci.
Dobro! –To so moji učenci.
Kdo je na nastop povabil belce? –Ne vem.
Kdo je to? –Kdo ga je povabil?
Pojdi z odra! –Poberi se!
Pojdi dol!
Hej, Kitajec! Lahko s kung fujem razbiješ te bloke?
Strahopetci.
Poberi se!
Po tvojega očeta grem.
Sem Colin Frater, četrti dan črnega pasu, kyokuten karate.
Rumeni psi boste videli, kaj je pravi boj!
Spopadite se z mano s svojim mevžastim kung fujem.
Izzivam vas. –Kaj se greš? –Pojdi z odra!
Kako si drzneš? Spopadla se bova!
Kaj je s predsednikom Wanom? –Kaj misliš s tem?
Videla sem, kako so ga odpeljali častniki Urada za priseljence.
Ne obotavljajva se! –Razumi, da se ne bom zadrževal.
Prosiš za smrt. –Pa dajva. –Tudi jaz se ne bom zadrževal!
Sifu!
Zakaj je oder tako majhen? Pomagajte mi.
Kdo je naslednji? –Prekleti jenki! –Jaz!
Previdno, mojster!
Sifu! –Chiu, ste dobro?
Pomagajte mu.
Ženska, ne bom se te usmilil. –Ne zadržuj se.
Pazi raje nase.
Dovolj.
Mojster Ip, bravo!
Pa si ga! –Sifu! Sifu!
To!
Sensei.
Pomagajte mu.
Ip, to je bilo super! Najboljši si!
To je noro! Super si, Ip!
Yonah!
Slaba novica. Tvojega očeta je odpeljal Urad za priseljence.
Peljal te bom.
Spet smo odprli primere, povezane z vašo zvezo.
Sumimo, da imajo ti Kitajci ponarejene dokumente.
Vi ste jim pomagali s ponarejenimi pismi
in ste zato sokrivi. –To je past!
Veste,
aretiral bom vse, ki so v vaši zvezi.
Vi in vaša zveza boste preteklost.
Zlomljeno rebro, a bo okreval. –Kitajski kung fu.
Jim bom že pokazal.
Slavje se je končalo in spet bodo vsi na zvezi.
30 minut do tja. Vse pripeljite.
Pokličite žene, da vas ne bo domov. V kitajsko četrt gremo.
Prijeli bomo vse Kitajce v zvezi. –To ni logično.
Utihni, dobričina, in raje ubogaj.
Ip Man. –Oprostite! Pomoč rabim!
Kaj je spet? –Grem jaz.
Niso več uradne ure. –Moj oče, Wan Zhong Hua, je po krivem tu.
Moram ga videti. –Ne smete naprej. Sifu!
Billy, lahko pomagaš? –Žal ne. –Njen oče, Wan Zhong Hua.
Kaj je bilo? –Ne vem, a vam svetujem,
da se nocoj ne bližate Kitajski zvezi. Samo nocoj ne.
Tam bo racija. Iti moram. Ne hodite tja.
Mojstri, kdo je pripeljal te karatejevce?
Verjetno ta Bruce Lee. On je kriv za vse to.
Ne sklepaj prehitro. Njegov Sifu nam je pomagal.
Ja? –Mojster, takoj zapustite Kitajsko zvezo.
Urad za priseljence prihaja. –Kdo si ti?
Si to ti? –Kaj si rekel?
Kaj se dogaja?
Nekaj je narobe.
Je to vse? To je vaš kitajski kung fu?
Kaj pa on? Vaš predsednik. Kje je? –Ne vem!
Povej ali pa ti zlomim roko.
Urad za priseljence! –Priden.
Kaj je bilo? Sifu?
Mojster Ip, belec je prišel in nas napadel. Maščevanje je bilo.
Urad za priseljence bo vsak čas tu.
Nikogar ni. –Preverimo zadaj. –Vse prečešimo.
Iščemo sledi, kam bi lahko šli.
Iščem Kitajca. Ime mu je Wan Zhong Hua. Kje je?
Kaj hočete z njim? –Vodnik Barton Geddes.
2. bataljon, peta četa. Enega mojih so napadli v kitajski četrti.
Wan Zhong Hua je predsednik Kitajske zveze.
Hočem ga v oporišču.
Osmešil me je. Osebno je.
Sodelujte, drugače boste še vi v težavah.
Pojdite ponj. Posledice prepustite meni.
Za mano.
Zdaj ste v priporu marincev.
Ko boste končali z njim, ga deportirajte.
Mojega trenerja karateja je danes premagal kitajski kung fu.
Vi ste predstavnik kitajskega kung fuja in ste osebno krivi.
Ti Kitajci. Vse sem premagal. Ostali ste samo še vi.
Spopadla se bova. –Oči.
Kaj delaš tu? Stran. –Beckyjin oče ste, ne?
Jaz sem kriva. Ni povezano z mojim očetom.
Žal mi je. Prosim, izpustite očija. Prosim.
Yonah! Vstani!
Yonah!
Vstani.
Ne poklekaj pred njimi.
Prav imaš.
Če ne zdržiš več, ti ni treba.
Borila se bova.
Greva.
Oči, ne smeš.
Bruce. –Sifu?
Pripelji vse rekrute. –Razumem.
Posebej Hartmana!
Pokonci in na črto! Gremo! Gremo!
Ven!
Dobro! Gremo! Gremo, hitreje! Hitreje!
Leva roka, levo koleno, desna roka, desno koleno. Sedite!
Hitro! –Trudim se biti pošten.
Ker Hartman tako zelo hoče, da je kung fu del urjenja,
kitajskemu predstavniku z veseljem dam možnost.
Naj dokaže, da je kung fu dejansko uporaben v boju.
Sifu, ni treba sprejeti izziva. –Moram.
Če se umaknem, nisem Kitajec.
Ni pravil. Boj do konca.
Vse posnemi. –Razumem!
Sifu, nehajte!
Veš, kaj sem ugotovil?
S hčerko sta si zelo podobna, ko moledujeta.
Dovolj!
Mojster Wan. Sifu? –Si ne zaslužim aplavza?
Belci se vedno znašajo nad nami. Danes so naredili sceno.
Predaleč so šli. –Prav imaš.
Ni prvič, da so prišli z Urada za priseljence. Brez razloga!
Ja. Moj dedek je prišel kot delavec. Zgradil jim je železnico.
Pomagal jim je povezati vzhodno in zahodno obalo.
Vse s kitajskimi delavci. Vlada pa tega nikoli ni hotela priznati.
Išče izgovore, da bi se nas lahko znebila.
Tu ni enakopravnosti. Belci so arogantni.
Bruce … Tudi mi smo bili. –Nehaj. Nisem zameril.
Mojster Ip, hvala. –Ne. Ni potrebno.
Vsi smo Kitajci. Pomagati bi si morali.
Strinjam se. Kitajci si moramo pomagati. Ne?
Tako je. Prav ima.
Prosim? –Sifu? Na karnevalu so se mojstri zamerili vojski.
Wan je hudo ranjen. V bolnišnici je.
Baraba mala, spet se ne oglasi na telefon.
Ja? –Kje je Jin? –Vadi na leseni lutki.
Ip, klici iz tujine so dragi. –Bob …
Raka imam.
Si resen? –Zato sem šel v Ameriko.
Hotel sem videti, če bi bila za Jina.
Daj ga na telefon. –Počakaj.
Oče te hoče. Oglasi se. –Ne bom se oglasil! Pozabi!
Poslušaj. Samo enkrat bom to rekel.
Tvoj oče ima raka. V Ameriko je šel, da ti najde šolo.
Oči? –Jin.
Jaz sem bil kriv. Ne bi te smel udariti.
Oprosti. Vem, da so ti borilne veščine všeč.
Naučil te bom.
Oči. Kdaj prideš?
Za nekaj moram še poskrbeti.
Ko bo opravljeno, se bom takoj vrnil.
Adijo.
Pelji me v oporišče.
Stric Ip, ne hodite. Nočem, da se vam kaj zgodi.
Mojster borilnih veščin sem. Ko vidim krivico, moram ukrepati.
Zato se učimo borilnih veščin. To si zelo želim.
Kot si ti želiš biti navijačica.
Če imaš to srečo, da prideš v ZDA in stopiš na našo zemljo,
se nauči o naši kulturi. Lahko ste počaščeni, da ste tu.
Izredno počaščeni!
Amerika je najmogočnejša država na svetu.
Dežela nadvlade. To je neizpodbitno dejstvo.
Je to jasno? –Ja, gospod!
Včeraj me je doletela žalostna, a nujna naloga.
Pokazati sem moral, kako lahko in moramo premagati manjvredno raso.
Gotovo se vsi strinjate, da je bil rezultat jasen.
V moji vojski nočem več videti vaših umazanih kultur. Jasno?
Ja, gospod!
Rasističen tepec, poglej okoli sebe.
Mi smo kultura. Tvoja nadvlada sta sovraštvo in hinavstvo.
To je mojster Ip Man.
Včeraj je premagal Colina. Zdaj bo prebutal še tebe.
Ni pravil. Boj do konca.
Je to vse? Več ne zmoreš?
Vidite?
Nič boljši nisi od drugih rumenčkov. Daj!
Dajva!
Tako, ja.
Odpeljite vodnika v ambulanto. –Johnson! Harris! –Gremo!
Mojster Ip, žal mi je, da sem zavlačeval s pismom.
Hvala. –Dobro. Kdaj s sinom prideta sem?
Pravzaprav trava tu ni nič bolj zelena.
Stric Ip, imam zdravila, ki ste jih iskali.
Imam še bombone in čokolado. To čokolado imam najraje.
Sinu bo gotovo všeč. –Hvala. –Prijazna si.
Oči!
Razmišljal sem. Nočem v Ameriko.
Rad imam borilne veščine. Oči, nauči me.
Prav. Samozavest je najpomembnejša.
Kjerkoli si.
Jin, enkrat ti bom pokazal.
Posnemi me.
2. 12. 1972 JE VELEMOJSTER IP UMRL ZARADI RAKA GRLA.
OD 70. LET AMERIŠKA VOJSKA VABI MOJSTRE KUNG FUJA.
MARINCI IMAJO OD LETA 2001 PROGRAM BORILNIH VEŠČIN.
Prevod Prevajalski Studio Milenko Babič
Priredil in uredil: HrBt
Tehnična obdelava DVD Rippers Slovenija