Преди повече от 100 години се появили титаните.
Изяли голяма част от човечеството, унищожили цивилизацията им.
Оцелелите построили три масивни концентрични стени,
за да предотвратят последващата инвазия на титаните
и да осигурят мирен и спокоен живот.
Но въпреки че стените са устояли цели 100 години,
няма никаква гаранция, че няма да се срутят още днес.
Пак го уволниха. - Това дете е безнадежден случай.
Ерен? Отново ли?
Какво да правя с него?
Какво наистина...
Съжалявам татко, трябва да тръгвам.
Отиваш да видиш Ерен ли?
Кажи му, че вече нямам работа за него.
Ще тръгвам. - Нека му е ясно.
Обичайното, предполагам. - Внимавай.
Здравей! - Може ли малко рапично масло?
Тази година реколтата е добра.
Напълни го догоре. - Разбира се.
Направете път!
Армин, това, което ми направи се счупи.
Виж.
Ще го поправя по-късно.
Не се бави.
Извинете!
Микаса тук ли е? - Микаса?
Микаса!
Ерен!
Знаех си, че си тук.
Това плаши хората.
Опасно е.
Спокойно, това е просто неизбухнал снаряд.
Ерен!
Ами ако избухне?
Така да бъде.
Няма да имам нищо против.
Всички ще се взривим.
Чух, че отново са те уволнили.
Издържа само месец на тази работа.
По-дълго е от предишната ми работа като охрана.
Защо не можеш да се задържиш на едно място?
Какво искаш да правиш?
Щастлив ли си да работиш за баща си?
Виж, това е на батерии.
На батерии?
Искам да изобретявам такива неща.
Само внимавай да не те арестуват.
Ами ти Микаса?
Аз ли?
Аз просто...
Доволен ли си?
Центърът на града е пълен с огромни сгради и богати хора.
Има толкова много неща, които не можеш да намериш тук.
Не искате ли да отидем?
А какво ще кажеш да отидем поне отвъд стената.
Родени сме зад стената
и ще си умрем зад нея.
И това те устройва?
Да.
Не и мен.
Аз съм точно като
това нещо.
Почакайте.
Дай да видя.
Вижте.
Жена. - Океанът.
Океанът?
Мястото с много вода, за което говореше?
Това синьо нещо трябва да е океанът.
Океан?
Значи наистина съществува.
Не е ли езеро? - Милиарди пъти по-голямо е.
Значи наистина съществува някъде там?
Точно както казвах.
Чудя се дали тази птица е виждала океана.
Искаш ли да го видиш?
Пазят стената, вместо да пазят хората.
Майната им.
Да вървим.
Почакай.
Не можем да се приближим повече.
От тук.
Побързайте.
Всичко ще е наред.
Внимателно.
Какво ще кажете?
Никога не съм виждала стената от толкова близо.
Да вървим.
Не можем да отидем сега. - Кога тогава?
Ако се изкачиш на стената ще те екзекутират.
Освен това казват, че навън е пълно с титани.
Заради някаква бомба, само титаните оцеляват там.
Наистина ли вярваш, че титаните съществуват?
Никой не ги е виждал от повече от 100 години.
Но въпреки това ние сме затворени тук, страхувайки се от тях.
Писна ми от всичко това.
А може би от другата страна
е раят.
Какво правите там?
Ах, вие, престъпници!
Ела тук! Това е забранена зона!
Не я докосвай!
Спри да се съпротивляваш!
Това не беше нужно!
Армин, недей!
Достатъчно!
Изобщо не си се променил.
Сода.
Оставете на мен.
Те са просто деца.
Върви.
Вървете.
Опитваш се да се фукаш пред нея ли?
Нищо такова.
Разбирам.
И мен ме хванаха да правя същото, когато бях дете.
Помолих майка ти да ме придружи.
Но въпреки това, баща ти я спечели.
Не става въпрос за това.
Всичко това просто ме вбесява.
"Дори рая може да се превърне в затвор,
ако се загледаш в тези стени".
Не казвай на никого за това, което ще ти кажа.
Започваме разузнаване.
Разузнаване? Ще излизате навън?
Лъжеш. Планът ще пропадне.
Няма. Изглежда съвета най-накрая е съгласен.
Общественото недоволство нараства.
Значи наистина ще преминете отвъд стената.
Сформираме разузнавателен полк.
Ерен, какво мислиш?
Веднъж открием ли нова земя,
ще бъдем свободни да живеем, където пожелаем.
Микаса!
Земетресение?
Прекалено силно е, за да е земетресение.
Стената се клати.
Има нещо отвън.
Ерен, не!
Те наистина съществуват...
По-висок е от стената. - Не може да бъде.
Мислех, че тук сме в безопасност!
Там има нещо.
Какво е това?
Спомнете си тренировките ни!
Бягайте! Стената се разрушава!
Градът...
Тичайте насам!
Заредете оръдията! Заредете оръдията!
Все още нямаме разрешение да стреляме.
Побързайте! Те идват!
Бързо!
Не се паникьосвайте! Спомнете си тренировките ни!
Погледнете тези лица.
Заредете оръдията!
Заредете ги! - Да, сър!
Заредете оръдията!
Готови за обстрел!
Огън!
Улучихме!
Легендата е истина.
Те са безсмъртни.
Заредете!
Хайде!
Безнадеждно е!
Помогнете ми! Съжалявам!
Генерале!
Да бягаме!
Армин!
Това няма да...
Трябва да проверя дома си!
Армин, бягай!
Влизайте вътре!
Моля ви, не се бутайте!
Почакайте!
Тази жена...
Станете!
Ще взема детето.
Микаса!
Затворете вратата!
Микаса! Микаса!
Затворете вратата!
Защо?
Има още място! - Не смейте да отваряте!
Титаните идват насам!
Интересува те единствено да спасиш себе си.
Микаса!
Дръжте го!
Микаса!
Микаса...
Помощ!
Две години по-късно
Цената на мирните години
бе собствената ни трагедия.
Външната стена на Монцен
бе разрушена от титан,
по-огромен, отколкото някой може да си представи.
Не можейки да се противопоставим на титаните,
ние напуснахме земеделската територия
и се скрихме зад средната стена в търговската територия.
Поради ордите от бежанци
и загубата на земеделските земи, запасите от храна са на привършване.
За да възвърнем обработваемите площи,
трябва да възстановим разрушената външна стена.
Можем да изпълним тази мисия,
тъй като всички да сте преминали през обучение.
Лидер на оръжеен отряд Ханс. - Тъй вярно, сър!
Дните, през които бяхме избивани от титаните приключиха.
Вече разполагаме с мобилна екипировка.
С тази екипировка, победата ще бъде наша!
На транзитен пункт Омотемачи,
ще се присъединим към разузнавателния екип, воден от Капитан Шикишима.
Капитан Шикишима...
Ще тръгнем към Монцен по залез-слънце.
Ще се биете в чест на жертвите на тази война.
Ще дадем сърцата си!
Ще се върна. Ти се грижи за мама.
Семейството е в твоите ръце.
Това вече е добра дъщеря.
Винаги си била лакома. От теб нямаше никаква полза...
Саша, събери ги! Казах да ги събереш!
Съжалявам - Просто ги събери, Саша.
Саша, синко, трябва да отмъстиш за мен.
Жан, бъди гордостта на нашия род.
Отмъсти за жертвите на войната... Жан, Жан!
Мама няма да е тук за известно време, става ли?
Бъди добро момиче и... Рико!
Рико!
Не плачи, братко!
Коюки, кой е това? Това аз ли съм?
Не е ли малко дебел за мен? Не плачи, всичко ще бъде наред.
Поплачи си.
Нас никой няма да ни чака.
Господине?
Вземете това.
Благодаря ти.
Коюки, брат ти тръгва.
Батко!
Това е мое!
Господин Суда?
Армин.
Ерен.
Вие сте живи!
Е...
Пазете се, момчета.
Всички загинаха.
Какво се случи с онова момиче?
Вината беше моя.
Не е вярно.
Точно за това ще им го върна.
Ще отмъстиш на титаните, така ли?
Убийството на един или двама от тях няма да промени нищо.
Защо си доброволец тогава?
За да видя съпругата и детето си.
Те ме чакат.
Извинете!
Какво искаш?
Извинявам се.
Приключихте ли?
Слушате ли ме изобщо?
Вижте, външната стена на Монцен
има ето такава дупка.
За това трябва да детонираме тази част, за да запълним дупката.
Там стената ще стане по-малко, но въпреки това
ще е два пъти по-висока от ръста на титаните.
Така ще спрем тяхното нашествие.
Това представлява възстановителната мисия на външната стена.
Веднъж запушим ли тази дупка, ще унищожим титаните.
Саша...
Само че предишната мисия се провали с гръм и трясък.
Бяха атакувани от титаните, преди да успеят да достигнат до стената
вследствие, на което експлозивите ни свършиха.
Всичко, с което разполагаме са последните експлозиви от Омотемачи.
Ако се провалим сега, това ще бъде краят на човечеството ни.
Нямаме избор.
Не е нужно да го правиш.
Младежите като теб просто запълват празните места.
Не си само ти, огледай се.
Пълно е с безполезни негодници.
Това е дълга и изтощителна война.
Неизбежно е да има повече млади и неопитни хора.
Разбира се.
Дори разузнавателния полк загина в последната мисия.
Вместо това, сега си имаме...
Момиче, което мисли единствено за ядене.
Момент, моля.
Как може да ти се яде в такъв момент?
Съжалявам, госпожице.
Нямаме достатъчно земеделски земи.
Казаха ми, че работниците не остават гладни.
Нима си толкова наивна?
Родителите ти те продадоха, за да си спестят разходите.
Всички сте тук, защото не сте могли да намерите работа другаде.
А сега ме събраха с отрепки като вас, дошли тук, за да умрат.
Спри да говориш за смърт.
Не мога... Просто не мога да го направя!
Лил, Лил, Лил...
Не се тревожи. Аз ще те пазя.
Проклети влюбени. Вървете някъде другаде.
Изглежда е раздразнен.
Просто го е страх от титаните.
Направо го закова.
Титаните не ме плашат.
Титаните имат ли зърна?
Имат ли?
Изказваш се много смело, а всъщност никога не си ги виждал.
Ти си просто разглезено копеле.
Повтори го!
Нямат!
Казах ви, че титаните нямат репродуктивни органи.
Следователно нямат и зърна.
Размножаването им е истинска мистерия.
Искам да направя дисекция, но те се изпаряват, когато умрат.
За това ми трябва жив титан!
Искам да го направя!
Съберете се след 10 минути за проверка.
Това ми напомня на нещо...
Имаше едно момче, което заряза приятелка си, когато видя титан.
Май му липсва мъжественост.
Престанете! Стига!
Вие двамата винаги създавате проблеми.
Саннаги, пусни ме долу!
Пусни ме!
Събираме се след 10 минути.
Ускорете темпото!
Всичко ще бъде наред.
Прибери се в къщи.
Ти си от Монцен, нали?
Всичките ми близки са мъртви.
Аз искам да се прибера у дома.
Саннаги, ти си от фермата Юн, нали?
Да. Много искам да се прибера там.
Да видя братята и сестрите си.
Бих направил всичко за тях.
Старият път към Омотемачи.
Титаните спят през нощта.
Затова ще се отправим към Омотемачи на разсъмване.
Трябва да пазите пълна тишина.
Титаните лесно долавят човешки гласове. Бързо всички ще ви забележат.
За това прехапете език, преди да изкрещите!
Ако не искате да умрете, трябва да стигнете в Омотемачи на разсъмване.
Отвори вратата.
"Всяка надежда тук оставете".
Богинята ни очаква в Омотемачи. - Богинята?
Не знаеш ли? Това е втората лидерка, убийца на титани, след Шикишима.
Казват, че е убила над десет титана само за половин година.
Звучи повече като смъртта, отколкото като богиня.
Страх ме е. - Не се тревожи.
Там има нещо.
Спрете!
Стигнахме ли вече? - Много е рано.
Какво става тук? Това не е Омотемачи.
Проверете сградата. Бързо!
О, стига!
Какво има?
Просто добитък.
Титаните само хора ли ядат?
Вървете напред!
Момиче, ще събудиш титаните с тези звуци.
Ето.
Не е ли достатъчно?
Винаги ме храниш.
Все още няма никакви титани. Трябва да стигнем там на разсъмване.
Не го казвай на глас. Ще ни донесеш нещастие.
Чисто е, да вървим.
Чувам детски глас...
Има изоставено дете.
Не ставай глупава.
Трябва да помогнем.
Трябва да помогнем...
Хиана!
Чувам го.
По дяволите!
Близо сме.
Стани!
Тези идиоти!
Къде? Къде са те?
Пазете тишина!
Ще събудите титаните.
Запазете спокойствие!
Без значение какво се случва,
не вдигайте шум!
Хванаха ги.
Генерале!
Давайте! Напред!
Почакайте! Почакайте!
Хора, почакайте!
Бягайте към високите сгради! - Няма ли да се бием с тях?
Какво стана с мисията? - Къде ще ги обстрелваме?
Не можем да ги нападнем фронтално.
Армин!
Саннаги!
Не вдигайте шум...
Почти стигнахме! Тичайте!
Стигнахме!
Това е Омотемачи!
Титаните не са непобедими.
Дори да унищожите крайниците или главата им,
те бързо ще се възстановят.
Погледнете обаче това място.
Ако ги нараните в тила, ще загинат, без да могат да се възстановят.
Само че е трудно да атакувате в тази област с огнестрелно оръжие.
Най-ефективният ни инструмент е многопосочното мобилно оръдие.
Благодарение на него, може да се движим
бързо и свободно във въздуха.
Изстреляйте котвата и навийте макарата, за да се придвижите.
Поддържайте подходяща височина, докато се целите в тила.
Разбира се, не забравяйте да избягвате атаките на титана.
След това използвайте остриетата, за да прободете тила.
Без врат, титанът умира.
Щом загине, тялото на титана ще се изпари.
Това е единственият известен начин за убиване на титан.
Това е капитан Шикишима.
Какво ще кажете за един пресен титан?
Свършено е с нас!
Дръж се.
Генерал Кубал е тук.
Справихте се добре с опазването на експлозивите.
Исках да проверя съдържанието,
но беше невъзможно да отворя това.
Генерале, ами експлозивите?
Носят се слухове за предстоящ бунт.
Разбирам.
Долу е по-безопасно.
Извинете, това беше строго секретно.
Трябва да приключите с разтоварването до разсъмване.
Това са последните ни експлозиви, бъдете внимателни.
Ти обърка всичко!
Щом искаш да умреш, поне го направи сам.
Имаш право на последно желание.
Смърдиш, малко копеле.
Да не би да се напишка в гащите?
Титаните ли те уплашиха?
Спрете!
Прекалено бавен си.
Ти си бавният.
Благодаря.
Какво по дяволите...
До тук с бъркотията.
Микаса!
Микаса, това си ти, нали? Какво се случи?
Хубав ритник.
Това е капитан Шикишима.
Така става като се закачаш.
Как се казваш?
Ерен. Аз съм Ерен!
Ерен?
От Монцен?
Ами родителите ти?
Починали са. Бях прекалено малък, не си спомням.
Разбирам.
Относно Микаса...
Защо тя...
Защо?
Защо какво?
Защо тя може да си играе с титаните?
Аз я научих.
И ти искаш да се научиш, нали?
Разбира се... Искам да победя титаните.
Защо?
Защото ги мразя.
Защо ги мразиш?
Защото заради тях живеем като в затвор.
Грешен отговор.
Истинският враг
не са титаните.
Истинският враг?
Истинският враг
е сигурността.
Как наричаш животните, които живеят зад огради,
понеже се страхуват от вълците?
Добитък.
А ти какъв си?
Аз...
Не съм такъв!
Тогава полети.
Да полетя?
Можеш да спечелиш само, ако го оставиш.
Детето, на което подарих това... Почина.
Чувал съм, че някога е имало много машини.
Хората дори са летели в небето.
Но сега е забранено.
Генерале!
Свободно.
Кажи ми, учил ли си в училище
до какво води технологичният напредък?
До унищожаване на околната среда, изгубени ресурси,
безсмислена конкуренция и война.
Точно така.
Сега си почини.
На разсъмване тръгваме към Монцен.
Прегледайте екипировката си и си починете.
Винаги е бил добър в боя.
Смърдиш на алкохол.
Защо го мразиш толкова?
Изражението му... Сякаш е единственият страдащ.
Той загуби приятелката си, нали?
Казваше се Микаса.
Микаса.
Аз просто съм...
Горд.
Горд?
Това бебе беше убито.
Аз също.
Светът е жесток.
Искам просто да убивам титани.
Извинявам се.
Прекъсвам ли нещо?
Не.
Искаш ли?
Хубава е.
Отново ли викаш титаните?
Съжалявам.
Не се извинявай на мен.
Забрави.
Какво се е случило между теб и лидерът Микаса?
Все още се държи като дете, нали?
Вече няма значение.
Има някой тук. - Спокойно, не гледат.
Как е гърбът ти?
Лил, обичам те.
Дали тези двамата ще се оженят?
Ако се приберат у дома живи.
Не е редно да чакаме разрешение, за да се оженим.
Дори да имаме деца...
Рико...
Имаш дъщеря, нали така?
Благодарение на това, че съм доброволец, получавам издръжка.
Приемаш ли факта, че съм самотна майка?
Ще бъдеш ли баща на дъщеря ми?
Не искам да умра! Пусни ме!
Рико!
Обградени сме! Атакуват ни!
Атакуват ни!
Лил, Лил, побързай!
Сложете екипировката!
Лил, да вървим! - Почакай!
Пазете експлозивите!
Прекалено тясно е, за да изстреляме котвите.
Целете се към покрива!
По дяволите!
Четирима са напред, ти мини в ляво.
Разбрано.
Престани да нервничиш. Поне умри с достойнство.
Хайде! Движете се!
Внимавайте с експлозивите!
Пазете ги на всяка цена!
Отстъпление!
Събуди се! Събуди се!
Моля те, събуди се!
Опасно е, да вървим.
Почакай, ще се погрижиш ли за него?
Съжалявам, приятелят ти...
Фукуши...
Трябва да вървим.
Пусни ме! Пусни ме!
Ще убия титаните! Ще ги убия!
Да вървим.
Кой кара това?
Никой не ти е дал позволение!
Крадец! Той краде експлозивите!
Спри! Спри!
Махай се!
Спри! Спри! - Защо гори?
Спри!
Ето ви и вас!
Всички сте мъртви!
Залегнете! Залегнете!
Фукуши...
Красива...
Но безполезна.
Експлозивите... Това е краят!
Недей! Ще умреш!
Как е възможно това?
Това е на крадеца.
Това е ад.
Какво правиш тук?
Хората са...
Хората са слаби.
Всички ще бъдем изядени.
Това е шансът ни... Да бягаме!
Как наричаш животните, които живеят зад огради,
понеже се страхуват от вълците? - Добитък.
А ти какъв си? - Не съм такъв!
Тогава полети.
Полети.
Не мога. Няма начин да победим.
Тогава си остани такъв до края на живота си.
Ерен!
Копеле...
По дяволите.
Не се страхувай, че ще те хванат!
Полети право срещу тях!
Полети!
Това беше близо.
Винаги се връщай, за да нанесеш финалния удар.
Ще го направя!
Мой си!
Е, понякога нямаме късмет.
Погледнете!
Жан!
Само дето говореше много.
Слушайте всички, имам план.
Ей, големецо, искаш ли да хапнеш?
Ела да опиташ мен! Храната никога няма да ти стигне.
Какво има, глупако? Ядосан ли си?
Господин Суда, моля ви!
Божичко...
Хайде, малоумници! Елате насам!
Сега!
Не се закачай с мен! - Браво!
Добре, да се размърдаме!
Къде е Ерен?
Там горе, мъртъв е.
Армин!
Армин...
По дяволите, не става!
Армин!
Няма да позволя
да умреш тук!
Ерен!
Армин!
Хиана!
Ще ви измъкна от тук.
Да се махаме от тук. Пълно е с титани.
Нещо ги вика.
Къде е капитан Шикишима? - Сигурно се бие.
Къде са генералът и стражите? - Вече се евакуираха.
Не ми казвай... Използвали са ни като примамка.
Минами!
Махай се! Минами!
Микаса.
Ерен беше изяден.
Вината е моя.
Съжалявам.
Ще намеря изход.
Задачата ни е да убиваме титани.
Не можеш! Горивото ти свършва!
Ела!
Какъв беше този глас?
Какво става?
Титан нападна друг титан?
Какво се случва?
Вижте колко бързо се възстановява.
Те се събират.
Той на наша страна ли е?
Той определено демонстрира интелигентност.
Никога не съм виждала подобно нещо.
Това е той...
Микаса, върни се тук!
На наша страна, ама друг път!
Ерен?
Моя ли е вината?
Микаса!
Добре ли си? - Можеш ли да се изправиш?
Мъртъв ли е? Значи се изпарява.
Ще се изпари! Ще се изпари!
Парата е гореща!
Срежи врата му, но не наранявай вътрешностите!
Какво? За какво говориш?
Побързай или той ще бъде погълнат от титана.
Клетките ще се асимилират.
Това Ерен ли е?
Ето защо слабото им място е вратът.
"Внимавай, когато се биеш с чудовища,
за да не се превърнеш едно от тях".
Синхронизация за BR релизите на USURY: Magyp_Ta6ak