Užeikite, jei išdrįsite.
Gyvieji.
Mirusieji.
Ar jie gali gyventi kartu?
Tą ir išsiaiškinsime.
Mano vardas – Lidija Dytz, sveiki atvykę į „Vaiduoklių namą“.
„VAIDUOKLIŲ NAMAS“
Šįvakar mūsų palėpėje lankosi Emetas
ir Džodė Velčai iš Klegorno Viskonsine.
Drauge su savo šunimi Tako.
Sužinosime,
kaip jų svajonių namas virto vaiduoklių namu.
Daugiau nei 15 metų esu dvasių mediumė.
Bet tikrai nesitikėjau to, ką pamačiau apsilankiusi
Velčų ūkyje.
„VAIDUOKLIŲ NAMAS“ SU LIDIJA DYTZ
Pažiūrėkite.
Įspėju,
vaizdas gali trikdyti.
Nežinau, ką rasiu už šių durų, bet...
kažkas manęs čia nepageidauja.
Jaučiu blogį.
Turime išeiti! Tučtuojau!
Emetai,
ar esate pasiruošęs išgirsti apie savo paranormalius svečius?
Klokit.
O jūs, Džode?
Nė bluosto nesudėjau
nuo tada, kai persikraustėme į tą prakeiktą namą.
Tako taip bijo, jog kas vakarą lenda
į savo guolį vonioje.
Tikras košmaras.
Susidurti su nežinomybe. Kovoti su savo baimėmis.
Be proto sunku.
Bet nesijaudinkite.
Jau netrukus būsiu...
Kurių...
Ne.
Kas vyksta?
- Nežinau. - Eik!
Ne.
Tau puikiai sekasi.
Aš...
Reikia pertraukėlės?
- Taip. - Taip, padarykime pertrauką.
Ponios ir ponai, Lidija Dytz!
Bravo.
Duokite 5 minutes. Susitvarkyk.
Ką gi, pietų pertrauka!
„VAIDUOKLIŲ NAMAS“ SU LIDIJA DYTZ
Liepiau jam įsidėti lęšius.
Bet kur tau ponas Didysis Burtininkas klausys.
Gal jau pamiršk, Nadia?
Ši diena man tikrai šūdina.
Kas ten nutiko?
Tau viskas gerai?
Taip, viskas gerai.
Kai filmuojame dvi serijas iš karto,
- tikrai pavargstu. - Dieve.
Skaudu matyti tave tokią.
Nes kai tu taip jautiesi, aš imu jaustis taip pat.
Keista,
bet jei skauda tau, skauda ir man. Nežinau.
Dieve, man labai gaila. Nenorėjau, kad taip jaustumeisi.
Mieloji. Viskas gerai.
Tai tik parodo, koks stiprus mūsų ryšys.
Tarsi turėtume vieną kvailą širdutę.
Ne. Tau jų nereikia.
Turiu pasirūpinti tik vienu dalyku –
užtikrinti, kad neslopintum savo talento
tabletėmis, Lidija.
Prašau,
man reikia išgyventi šią dieną.
Gerai. Bet šis kartas yra paskutinis,
kai traukiu tau tabletes iš šiukšlių kibiro.
Aišku?
Ar tualeto arba kriauklės.
Imk.
Gerai? Tu susitvarkysi.
- Aišku? - Taip.
- Čia mano? - Nejudėk.
Kas man rašo?
Tavo kvaila pamotė.
DĖL TĖVO!! ATEIK Į GALERIJĄ! DABAR!
Rašo nesustodama.
Turiu važiuoti.
Lidija,
reikia užbaigti filmavimą.
ŽMOGUS-DROBĖ DELIJA DYTZ
DYTZ
Papasakokite, kas jus įkvėpė „Žmogui-drobei“.
VISI PASIRODYMAI ATŠAUKTI
Aš pati esu savo drobė.
Esu savo menas.
Kaip žinia, menas atvaizduoja gyvenimą.
Jis mane maitina.
Man neužteko to, ką gaudavau
vien iš skulptūros.
Tad nusprendžiau praplėsti racioną
ir paaiškėjo, kad esu nepasotinama...
Delija!
Kur buvai?
Rodos, išverkiau visą vandenį iš savo kūno.
Kas nutiko tėčiui?
Man labai gaila, Le Tigre!
Jis – grafičių meno Pikasas.
Jis mane gražino kaip Paryžiaus metro sienas.
Bet dabar jį ištiko nedidukas pykčio priepuolis,
nes man teko atšaukti parodą.
Kas nutiko?
Ką?
Tavo tėvas mane paliko.
Jis skiriasi su tavimi?
Kokia siaubinga mintis.
Ne! Jis mirė!
Ką?
Tėtis numirė.
Kaip?
Jis skrido namo po savo paukščių stebėjimo ekspedicijos Funafučio atole,
ir jo lėktuvas nukrito į Ramųjį vandenyną.
Jo lėktuvas nukrito?
Tai buvo siaubingas košmaras.
Tačiau jis išgyveno.
Jis nuskendo?
Beveik.
Bet ne visai. Pasak išgyvenusiųjų...
Tėtis įsikibo į lėktuvo sparną.
- Čionai! - Nagi!
Plauk čionai!
Tai kaip jis mirė?
Iš vandens iššoko ryklys
ir jį prarijo!
Štai šitaip.
Kalbėjau su juo šeštadienį. Jis labai džiaugėsi,
dėkojo man už žiūronus,
sakė, jog stebėjo tilvikų poravimosi ritualus.
Taip, skrido į kitą pasaulio kraštą stebėti, kaip tą daro paukščiai.
Ir tai jį pražudė!
Turime pasakyti Astridai.
O būtina? Ji ir taip paniurusi.
Jei tik ją surasiu. Mes beveik nesikalbame.
Čarlzas pasiustų sužinojęs, kad turiu atšaukti savo laidą.
Ką jis pasakė?
„ŽMOGUS-DROBĖ“ DELIJA DYTZ
Matei?
Kur aš?
Eikite į priekį šiuo koridoriumi, antros durys dešinėje.
Pasiimkite talonėlį.
Jums padės.
Kažkada.
Prakeikti užsieniečiai.
„ZELLEX“ SKYSTIS
RADINIŲ SKYRIUS
NEATSIIMTOS DALYS: 455 – 955
Brangute!
Tau čia negalima.
Nenorėk, kad pakartočiau.
Kur Bytldžiusas?
ATSIPEIKĖKIT, MUMS – BATAI KOVOTOJAI PRIEŠ KLIMATO KAITĄ
TIPO MAMA ATMESTI
ASTRIDA
BŪ
„Vaiduoklių namas“!
Kai visos turėsite po tris vaikus po antrų skyrybų,
pažiūrėsime, kas tada juoksis.
STABDYKITE KLIMATO KAITĄ APSAUGOKITE GYVŪNUS
Nuostabu.
Palikite mane ramybėje.
REIKIA VEIKTI JAU DABAR
Taigi, nutarta. Parvešime Čarlzą namo į Vinter Rivą.
Bet aš nesu rengusi laidotuvių...
Nieko nesu dariusi be Čarlzo.
Kuris stebėtų mane. Ir žavėtųsi.
Čia Astrida. Prašau nepalikti žinutės.
Ji neatsiliepia.
Gal man pasakyti Astridai apie Čarlzą?
Gal geriau, jei tą pasakys nemoteriško vyro archetipas.
Šeimoje nebeliko vyrų.
Aš neįsižeidžiau, Delija.
Bet jau greitai tapsiu šeimos nariu.
Tiesą sakant,
bus geriausia, jei pranešiu aš.
Neseniai netekau senelio.
Tikrai? Kada?
Prieš 40 metų.
Tačiau vaikui manyje tai atrodo lyg vakar.
Aš pasakysiu Astridai, gerai?
Duokite man 5 minutes ir tada ateikite.
Užteks! Aš susitvarkysiu.
Astrida!
Nustok kankinti savo motiną.
Paprastai tuo džiaugiuosi, nes prisimenu,
kaip ji elgėsi su manimi, būdama tavo amžiaus.
Bet ne šiandien!
Tavo mamytė neteko savo tėčio.
Tu netekai savo senelio.
O aš netekau savo...
seksualaus namų meistro.
Čarlzo.
Čarlzai!
Negaliu patikėti, kad senelis mirė.
Jis vienintelis buvo pusiau normalus šioje šeimoje.
DYTZ MENO CENTRAS
Kelias savaites pabūsime Vinter Rive.
Kaip suprasti „kelias savaites“? Maniau, vykstame į laidotuves.
Turime išvalyti namą.
Senelis dievino tą vietą.
Taip, ir mes pagerbsime jo atminimą, pristatydami „Sielvarto kolekciją“.
„Sielvarto kolekciją“?
Tai bus kelių medijų mūsų netekties vaizdo manifestas.
Kaip atrodo netektis?
Ar tai tik ašaros? Antkapis?
Nuvytęs kardelis?
Ne, turime atskleisti sielvarto meną.
Taip, skamba tikrai traumuojančiai.
Negaliu važiuoti.
Kitą savaitę atstovausiu mokyklai Aplinkosaugos konferencijoje.
Pristatysime reikalavimus dėl klimato kaitos.
Aš pakalbėjau su direktore, ji leido.
Ji mano, kad tai – puiki mintis.
Spėju, kai padovanoji visą meno centrą,
direktorė tampa marionete.
Gali atsisakyti savo palikimo,
nes puikiai gyvensi iš savo medžių mylėtojos algos.
Ką? Ne!
Jėzau! Žmonės ir taip žino, kad Lidija Dytz – mano mama.
Gal galėtum nors akimirką pabūti normali?
- Sugrįžk. - Kam?
Visi žino, kad verčiau leidi laiką su vaiduokliais
nei su savo dukra.
BETELŽIUSAS BETELŽIUSAS
POMIRTINIO GYVENIMO VADYBININKAS GERIAUSIAS BOSAS PASAULYJE!
Jėzau, Bobai.
Nematai, kad mėginu susikaupti?
Žinai, Bobai, palaikyti santykius per atstumą gali būti sudėtinga.
Ypač jei vienas iš jų – miręs, o kitas ignoruoja tave 30 metų.
Tačiau mudu su Lidija tikrai sieja dvasinis ryšys.
- Kai kurie žmonės yra surišti, tad... - Noriu, kad tų žmonių neliktų mano namuos.
Prašome palaukti! Pomirtinio gyvenimo Skambučių centras, palaukite.
Kiek kainuoja aukščiausios kokybės bioegzorcizmas?
Ir, žinok,
ji tikrai mane matė tą praėjusį kartą.
- Pajaučiau dilgtelėjimą. - Grąžiname pinigus.
Peradresuosiu jūsų skambutį.
Ką tik numiriau, o ji jau ištekėjo dar kartą.
Parduok jam medaus mėnesio paketą.
Nužudysiu naująjį vyrą ir apsėsiu buvusią žmoną.
Priversiu ją keistai elgtis ir paskelbsiu nuotraukas.
Galiu mokėti dalimis?
Turiu eiti į viršų.
Bobai, pasirūpink apačia.
SVEIKI, MANO VARDAS BOBAS
SVEIKI, MANO VARDAS BREDAS
Où je suis? Kur aš?
Paimkite talonėlį ir atsisėskite.
ČEMPIONAS!!!
Labiau mėgstu šunis.
Tu! Į 515 kabinetą. Mikliai.
POMIRTINIO GYVENIMO POLICIJOS DEPARTAMENTAS
- Eime. - Eime.
Nesugadinkite kostiumo.
Nevadink manęs „detektyvu“, vaikščiojanti nelaime.
- Gavome ataskaitas. - Protestuotojas.
VULFAS DŽEKSONAS SUGRĮŽO KAIP... FRENKAS KIETAKIAUŠIS
Kodas 10-0-9.
Vulfas Džeksonas, Pomirtinio gyvenimo Nusikaltimų skyrius.
Leisk spėti.
Aktorius.
Ne šiaip aktorius.
Žinau, ką tai reiškia. Šeši filmai ir tęsinys...
Tapau Frenku Kietakiaušiu.
Reikalavau, kad pats atlikčiau visus triukus.
- Žinai, kodėl? - Kad atrodytų tikra.
Teisingai.
Faras, dirbantis su nusikaltėliais,
neskambins kažkokiam kaskadininkui.
Aš irgi taip nesielgiu.
Viskas turi atrodyti tikra.
Rodos, per daug įsijautei.
Kas žinojo, kad granata – tikra?
Užmačiau tavo vardą
byloje, kurią nagrinėju.
SPECIALUS TYRIMAS BETELŽIUSAS
Atpažįsti veidelį?
Gyvenime nesu matęs šitos mergos.
Pomirtiniame irgi.
BETELŽIUSAS – MANO! NUSIKALTIMO VIETA – NEITI
Turi minčių, kodėl mano įtariamoji užrašė tavo vardą to bičo skysčiu?
Sunku pasakyti, Vulfai, gal ji mano gerbėja.
Žinai, dėl tokių kaip tu ir aš,
merginos eina iš proto.
Ji susirinko visas savo kūno dalis.
Spėčiau, ji sieks atkeršyti.
Ir tu, rodos, esi „numero uno“ jos sąraše.
Jau ne viena moteris norėjo mane nužudyti.
O nužudyti mirusį – gana sudėtinga.
Ši mergina gali.
Ji iščiulpia sielą.
Tarsi nežinočiau.
Patarčiau gyventi kuo ramiau.
Jei ji tave užmatys, būsi labai miręs.
O iš ten kelio atgal nėra, pone Džiusai.
Supratau.
Nauja nauja
Išaušo diena ir kviečia mane
TĖVAS, VYRAS IR PAUKŠČIŲ STEBĖTOJAS
Nauja nauja
Išaušo diena ir kviečia mane
Pardavėjau Ateik pas mane ir parduok bananą
Išaušo diena ir noriu grįžti namo
Dedam dėžes metro ir dviejų
Išaušo diena ir noriu grįžti namo
Negaliu patikėti, kad nebepamatysiu Čarlzo.
Gal tave nuramins mintis, kad dabar jis – žymiai geresnėje vietoje.
Angelai jį veda link amžinosios šviesos,
ir težengia jo siela pro dangaus vartus,
kaip paukščiai, kuriuos jis taip dievino,
ir tesklendžia virš Eliziejaus laukų jį šlovindama.
Ką?
Nebuvau jokiose laidotuvėse po tėčio mirties.
Mirtis – baisus dalykas.
Kartais mąstau, kad gyventi dar baisiau.
Suprantu.
Klausyk, jei nori vėl nueiti pas psichoterapeutą...
Ir vėl.
Tu vengi bet kokio pokalbio apie jį.
Astrida...
Aš mylėjau tavo tėvą,
bet mūsų santykiai baigėsi dar likus daug laiko iki nelaimės.
Vis tiek nesuprantu, kodėl negali jo matyti.
- Kodėl? - Kad aš žinočiau.
Bet šis sugebėjimas nepaaiškinamas.
Viskas prasidėjo, kai buvau tavo amžiaus.
Ironiška, ar ne?
Gali pamatyti bet kokį vaiduoklį savo sušiktai TV laidai,
bet to vienintelio, kuris yra svarbus man,
niekaip negali.
SAUSAS VALYMAS TĄ PAČIĄ DIENĄ
Nedirbame!
Atleiskite, kad trukdau. Mano vardas – Čarlzas Dytzas.
Man truputį svaigsta galva.
Kur aš?
Prakeikti naujokai.
Sėdėk ir lauk! Laukiamajame!
Gerai.
Neįtikėtina.
Ei,
kas ten?
NESUSITAIKYK SU „NE“ BIOEGZORCIZMO TIKSLAI
Mano buvusi žmona sugrįžo.
Žinau, ką galvojat...
„Ar kam pavyko supančioti Džiusą?
Kokia moteris galėtų jį patenkinti?“ Na...
Papasakosiu jums!
Senų senovėje, kurią dengia mirtis ir maras,
užsimezgė mūsų amorali meilės istorija
Tuomet dar buvau kuklus kapų plėšikas,
darbavausi tarp numestų kūnų
Mano širdis sudiržo amžiams
Bet lemtis vieną šaltą naktį, kai danguje nebuvo matyti žvaigždžių,
uždėjo savo vaiduoklišką ranką
Jos vardas – Delores
Nuo tos akimirkos, kai pažvelgiau į jos akis, buvau apkerėtas
Ceremonija buvo tradicinė
Gėrėme vienas kito kraują,
nukandome galvas vištoms
ir paaukojome oželį
Mūsų vestuvių naktis
buvo kūniškų malonumų simfonija
Makabriška aistros
ir nežaboto troškimo opera
Bet mano naujoji žmona nuslėpė baisią paslaptį:
ji vadovavo mirtinam sielų čiulpikų kultui
Ji kaip voras įpainiojo savo grobį, kurį ruošėsi suėsti
Mazel tov.
Kad liktų nemirtinga, jai reikėjo dviejų dalykų:
mano gyvybės... Ir mano sielos!
NUODAI
Mėgstu keistenybes
Bet net man yra ribos... taigi...
MYLIU TAVE ŠTAI TAIP
SVEIKI, MANO VARDAS DŽEFAS
Mūsų keliai išsiskyrė
O dabar ji sugrįžo...
kaip reikiant įpykusi.
Labas.
Čia daug triukšmo, ar ne?
Kaip ir čia.
Klausyk, jei norėsi išlieti emocijas, mielai išklausysiu.
Emocijos išlietos. Ačiū.
Mačiau, stovėjai prie savo senelio kapo.
Jis turbūt buvo neblogas bičas.
Mirtis yra tokia...
Tragiška, supranti?
Jei norėsi paverkti ar tiesiog...
išlieti pyktį dėl tave apėmusių jausmų,
žinok,
kad galiu tau būti
tėčiu-draugeliu. Supranti?
- Man viskas gerai. - Žinai...
keista, bet tokie dalykai gali suartinti šeimą.
Pakeliui
parašiau eilėraštį tavo seneliui.
Tikrai?
Padeklamuok.
Jis...
iš pradžių jis kupinas sielvarto. Be abejo.
Ir pereina prie susitaikymo.
Jis ilgas. Nemoku jo mintinai,
bet jis gana gražus.
Nemalk šūdo, Rori.
Gerai? Netikiu tavo Naujuoju Amžiumi,
kalbančiu apie emocinį, trauma paremtą ryšį ir jogos retrito mėšlą.
Kiaurai tave permatau.
Nes kaip ir tu, mano mama yra palūžusi.
Aišku? Ji amžinai svaičioja ir fantazuoja.
Tu ją tik išnaudoji. Ir jei ji to nori,
tebūnie.
Labai užjaučiu dėl netekties.
Suprantu. Ačiū.
Ar tik čia ne mažoji Džeinė Baterfyld?
Mažesnioji Džeinė?
Ji dabar – Džeinė Baterfyld-Li.
Su brūkšneliu.
Ten Maksis Dynas?
Ne.
Niekas dar neatėjo.
VINTER RIVO ALAUS DARYKLA NIŠINIS ALUS
Iš mano vyro alaus daryklėlės.
„Daryklėlės“? Ji skirta mažiems žmogeliukams?
Kodėl jūsų namas apdengtas juodu audeklu?
Tai – įkapės.
Po Čarlzo mirties šis namas irgi miršta.
Saugau jį, kol įvyks perėjimas.
Į naują gyvenimą ir naują šeimą.
Nekantrauju jį aprodyti.
Pirkėjai jau rikiuojasi.
Tavo dėka, Lidija,
visi gviešiasi nors gabalėlio „Vaiduoklių namo“.
Vaiduoklių nėra.
Tik lengvatikiai tiki tokiomis nesąmonėmis.
Bet padeda apmokėti sąskaitas, ar ne, mama?
Gerai, mieloji, eime į vidų.
Galėčiau paprašyti visų dėmesio?
Ką?
Šiandien čia susirinkome pagerbti ypatingą žmogų.
Tik keliskart teko pabendrauti su Čarlzu.
Galiu pasakyti, jis nemėgo kalbų.
Čarlzui labai nepatiko viešas emocijų demonstravimas.
Taip, bet iš gyvenimo
jis ėmė viską.
Ir aš išplėšiu lapą iš Čarlzo Dytzo knygos.
Lidija,
žinau, kad buvome sutarę neskubinti santykių.
Bet aš nebenoriu laukti.
Susituokime per tavo mėgstamiausią šventę.
Ar tekėsi už manęs per Heloviną?
Dieve švenčiausias!
Juk tai – po dviejų dienų!
Taip, žinau.
Aš jau kalbėjau su tėvu Deimienu. Bažnyčia laisva.
Viešpaties šventovė priima visus, ieškančius išganymo ir amžinosios šlovės.
Tik ne iš ryto ir ne tarp 15.00 ir 16.00 val.
Tu tikrai tą darai per Čarlzo šermenis?
Taip. Taip, nes...
kai stovime čia,
mirties akivaizdoje,
norisi pasidžiaugti gyvenimu.
Nes likusį gyvenimą noriu praleisti su tavimi, Lidija.
Ir tavimi, Delija.
Ir tavimi. Vėl.
Ką pasakysi?
Rori, aš... Negaliu dabar įsipareigoti.
Ką gi.
Per daug netekčių.
Ką turi galvoje?
Mirė Čarlzas.
Dar, kaip žinia, mano senelis.
O dabar...
- mes. - Ne! Aš...
Liaukis, ne tą norėjau pasakyti.
Galvojau, nori šokti su guma į gyvenimo sūkurį drauge su manimi.
Be jokio apsauginio tinklo.
Bet šiandien, manau,
vienintelė guma yra meilė.
Ir ta guma ką tik nutrūko.
Liaukis. Rori...
Aš tave myliu.
Ir aš tave myliu.
Tai ko mes laukiame?
Ką gi, gerai.
Dieve mano.
Ji sutiko.
Ji sutiko!
Astrida!
AUKŠTIS – 4,1 M GREITIS – 24 KM/VAL.
VINTER RIVO UGNIAGESIAI
PANELĖS ŠENON MERGAIČIŲ MOKYKLA ĮKURTA 1890 M.
ILSĖKIS RAMYBĖJE
Atsiprašau!
- Atsiprašau! - Atsargiai!
Tu sveika?
Tu sveika? Kas nutiko?
Taip. Gyvensiu.
Ką skaitai?
„NUSIKALTIMAS IR BAUSMĖ“ F. DOSTOJEVSKIS
„Nusikaltimas ir bausmė“.
- Viena iš tų. -„Viena iš tų“?
Ką tai reiškia?
Nieko. Perskaičiau ją tris kartus.
- Tikrai? - Taip.
„Skausmo ir kančios neišvengsi.“
Taip.
Taip, aš...
Negaliu patikėti, kad cituoji Dostojevskį. Tai...
Kodėl anksčiau tavęs nesutikau?
Kiek laiko gyveni Vinter Rive?
Visą savo gyvenimą.
Nesu tavęs matęs.
Tai – laikina stotelė, atvykau į senelio laidotuves,
bet mano mamos sužadėtinis pavertė jas sužadėtuvių vakarėliu.
Taip, jis paskelbė vestuvių datą.
Čia tai bent.
Taip. Jei pažinotum mano mamą, labai nesistebėtum.
O tėtis dalyvavo tavo gyvenime ar...
Ne.
Jis buvo laisvos sielos žmogus.
Gynė silpnuosius.
Kai jie išsiskyrė, jis išvyko į Braziliją.
Norėjo išsaugoti atogrąžų miškus.
Bet mano mama užaugo čia.
Tame sename name ant kalvos.
Palauk. Vaiduoklių name?
Tavo mama – Lidija Dytz?
Deja, taip.
Ji – legenda.
Taip, jei tiki antgamtinėmis nesąmonėmis.
Tu netiki?
Ne.
Tikiu tik tuo, ką matau.
Žinai, mokslu. Faktais.
Tipo mama Tučtuojau sugrįžk! Kur tu? Atrašyk
Taip, ji neatstos.
Teks grįžti į tą beprotnamį.
Beje, atsiprašau dėl tvoros.
Pasakyk savo tėvams, kad mano mama sumokės.
Viskas gerai. Jie nė nepastebės.
Klausyk, rytoj čia irgi būsiu,
jei kartais norėtum pailsėti nuo beprotnamio.
IEŠKOMA MIRUSI ARBA NEGYVA DELORES LAFERVA, PREMIJA – 5 000 DOL.
Liudininkas atpažino įtariamąją kaip sielų čiulpikę iš Radinių skyriaus.
Norite sužinoti įdomų dalyką, šefe?
Rėžk.
Ji pavertė savininką žmogienos blynu ir pavogė...
ĮKALČIAI NELIESKITE
...vestuvinę suknelę nuo konvejerio.
Žinoma. Ta susegta beprotė
atidavė savo nenormalią širdį ponui Džiusui.
Ji toliau žudys,
kol nenueis su juo prie altoriaus.
Tokiais atvejais pats savęs klausiu, kodėl tapau policininku.
Jūs – ne policininkas. Jūs – aktorius.
Ačiū, Dženet.
Tu mane stabilizuoji.
Ar uždaryti tą Bytldžiusą į areštinę?
Jei tik jį surasi.
Jis turbūt slapstosi.
Išsigandęs iki beprotybės.
POMIRTINIS GYVENIMAS
DARBININKŲ STREIKAS TĘSIASI 7 STREIKO DIENOS
VIDŽOS LENTOS KOMENDANTO VALANDA EGZORCIZMAS KLESTI!
Truputį aukščiau, berniukai.
Negalime įsileisti Delores pro šias duris.
Bobai.
Tarsi žiūrėčiau į veidrodį.
Matai, Bobai, tu nukreipsi nuo manęs dėmesį.
Visą laiką eisi priešais mane.
Tuomet ji iščiulps tavo sielą, o aš paspruksiu.
NEKROLOGAS ČARLZAS DYTZAS
LAIDOTUVĖS VINTER RIVE LIŪDI MENININKĖ ŽMONA IR TV VEDĖJOS DUKRA
Štai mano šansas.
Ką?
Kodėl?
Ne!
Delija, kas nutiko?
Stengiuosi išgauti tobulą natūralų riksmą.
Aš jį išdidinsiu ir pakabinsiu ant sienos,
kviečiu ir jus padaryti tą patį...
- Kodėl? - Kolekcijai.
Negalėsime nuoširdžiai atsisveikinti su mūsų mirusiais artimaisiais,
jei neatsikratysime to siaubo, kurį jie mums sukėlė.
Ką blogo tau padarė senelis?
Nusipirko šį namą nieko man nepasakęs.
Dieve mano!
Nešiau dėžės į miestą ir išgirdau
tavo klyksmą. Tau viskas gerai?
Čia Delija klykė.
Delija.
Man viskas gerai.
Nekreipk į ją dėmesio.
Koks tu rūpestingas.
Astrida, gali jam pagelbėti su dėžėmis?
Kraustytojai atvažiuos po savaitės. Aišku?
Manau, per tą laiką visi susidorosime su liūdesiu ir trauma.
O tuomet po vestuvių galėsime grįžti
ir baigti filmuoti laidas.
Gal mama galėtų pakviesti vaiduoklius, kad mums pagelbėtų?
Adamas ir Barbara Meitlendai. Čia jau nebegyvena.
Kodėl? Surado geresnį namą apsėsti?
Ne, mes suradome spragą, ir jie išsikraustė.
Kaip patogu.
KVIESKITE DABAR! BETELŽIUSAS ESAME GERIAUSI
BIOEGZORCISTAI IEŠKOTE... MEILĖS?
RIČARDAS
MARIO BAVOS FILMŲ FESTIVALIS
Dieve, galvojau, kad jų nebeturiu.
Jos nufotografuotos per visą naktį trukusį Mario Bavos siaubo filmų festivalį.
Tuomet laukiausi tavęs jau devintą mėnesį.
Vandenys nubėgo filmo „Kill, Baby... Kill!“ metu.
Mėgstamiausias tėčio filmas.
Taip.
Galiu pasilikti?
Taip.
Man dar labai patinka tas Vinter Rivo maketas.
Jį padarė senelis?
Ne, jis Meitlendų.
Neegzistuojančių vaiduoklių porelės.
Radau ant grindų.
Kas tas Bytldžiusas?
Niekad netark šio vardo!
Niekada!
- Bytldžiusas. - Ne, Astrida, aš nejuokauju.
Jei ištarsi šį vardą tris kartus,
- nutiks tikrai negerų dalykų. - Pavyzdžiui?
Tiesą sakant, tau negalima į palėpę.
Ar supranti?
Taip, suprantu, kad esi pamišėlė.
BETELŽIUSAS BETELŽIUSAS
ČIA GULI BETELŽIUSAS
Dieve mano, čia tu!
Maniau, kad mane tuoj užpuls briedis.
Tai – kvėpavimo pratimai.
Pamėgink tu kasdien bendrauti su vaiduokliais.
Astrida!
Palik ją ramybėje.
Dieve, ji manęs nekenčia.
Kažkaip Ričardo mirtis guli ant mano sąžinės.
Tu mane kaltinai dėl savo mamos mirties.
Ji nemirusi.
Ir aš tavęs nekaltinau. Tik piktinausi.
Tai – skirtingi dalykai.
Negražiai elgeisi.
Ne, tai tu beveik nepripažinai mano buvimo.
Bet mums visai neblogai pavyko, ar ne?
Taip. Po to, kai parsidaviau ir tapau įžymi, mes suartėjome.
Ne, tu man ėmei patikti anksčiau.
Vėl tu su savo bjauriu kvėpavimu!
Jis veikia!
Išmokau jo išgyvenimo retrite, kuriame susipažinau su Roriu.
Žinoma.
Klausyk, po Ričardo mirties jaučiausi prislėgta.
Dorojausi su savo jausmais,
o Rorio sužadėtinė buvo ką tik žuvusi slidinėdama,
tad mus suvienijo abipusis sielvartas,
mes pajautėme ryšį.
Taip.
Jis tavimi susižavėjo, kai buvai gyvenimo duobėje.
Gerai, bet ne apie jį norėjau pakalbėti.
Štai ką Astrida surado palėpėje.
Ir kas?
Kartkartėmis jaučiu jo buvimą.
Tarsi jis būtų šalia,
tik negaliu jo matyti.
Tačiau pastaruoju metu
aš jį vėl matau.
Labai tikėjausi, kad viską išsigalvoju. Bet dabar šitas?
Lidija, turi susigrąžinti savo gyvenimą.
Iš tų prisiplakėlių ir to daikto.
Kur ta bjauri gotė, kuri kažkada mane šitaip kankino?
Metas ją surasti.
- Labas. - Labas.
- Džeremi, čia tu? - Taip.
Mama, būsiu viršuje su drauge.
Gerai. Smagiai pasibūkit.
- Labas, tėti. - Sūnau.
Įstrigęs... Jis gyvena tame kambaryje.
Turi daug dešimtojo dešimtmečio plokštelių.
Kur jas perki? Per „eBay“?
Ne, slampinėju senų plokštelių parduotuvėse.
Perku tai, ką galiu pačiupinėti.
VADOVAS NESENIAI MIRUSIEMS
„Vadovas neseniai mirusiems“.
Taip, nusipirkau jį kiemo išpardavime.
Iliustracijos gana bjaurios.
699 KODO PAŽEIDIMAS ĮSIBROVUSIOS SIELOS
Taip, primena baisią knygą, kurią parašytų mano mama.
Kas negerai tavo tėvams?
Mano mama nuolat kažką kepa, kad atsikratytų streso.
O mano tėtis dirbo popieriaus fabrike, bet nutiko nelaimė...
PAKVIESKITE SMĖLIO KIRMINĄ, TRISKART PABELSKITE, NUPIEŠKIT STAČIAKAMPĮ
...ir dabar jis visas dienas leidžia ant sofos.
Nekantrauju dingti iš šio sušikto miesto.
Turbūt daug apkeliavai
su savo įžymiąja mama.
Nelabai.
Tėtis buvo tikras keliautojas.
Planavome
aplankyti 10 pačių baisiausių vietų Žemėje.
Londono Tauerį, Drakulos pilį ir...
taip, nepavyko to padaryti.
Kas nutiko?
Sudužo laivas.
Savaitę šukavo visą Amazonę, bet jo kūno taip ir nesurado.
Labai jo pasiilgstu.
Taip.
Norėjau turėti galimybę atsisveikinti.
Bet ar tavo mama negali...
Nežinau...
su juo susisiekti arba...
Ji tikina, kad negali jo pamatyti.
Kodėl?
Nes ji – apgavikė.
Manau, žiauriai pasakei.
Rytoj – Helovinas.
Žinau. Anksčiau tai buvo mano mėgstamiausia šventė.
Nes mano tėtis labai stengdavosi ir pasiūdavo kostiumus ne pagal amžių.
Rodos, antroje klasėje ėjau apsirengusi kaip Munko „Klyksmas“.
- Nieko sau. Taip. - Taip. Neįprasta.
Bet dabar mano mama ištekės tą dieną, tad nežinau...
turbūt ta šventė nebebus tokia linksma.
Kelintą valandą vyks vestuvės?
Vidurnaktį. Raganų valandą.
Kvaila būsimo patėvio mintis.
Tai gal ateik pas mane...
anksčiau?
Galėsime...
Nežinau, galėsime užsisakyti picą ir dalinti saldainius.
Jei norėsi. Noriu pasakyti,
kad nespaudžiu tą daryti.
Kodėl čia tiek bjaurių paukščių?
Paukščių stebėjimas – mano tėčio aistra.
Susisiekiau su tavo mėgstama senienų parduotuve Soho rajone.
Atsiųs kelias potencialias vestuvines sukneles. Turėtų šiandien atvežti.
Puiku. Ačiū.
Ir gali būti,
kad paukštelis pačiulbėjo šią naujieną keliems naujienų portalams.
Pamaniau, galėsime parduoti nuotraukas.
Labai padės laidai.
Klausyk, džiaugiuosi, kad viską įteisinsime,
bet gal galėtume tą padaryti privačiai?
Taip. Žinoma.
Tai tau svarbi diena.
Naktis. Kaip bepavadinsi.
SEKSUALIAI SUBRENDĘS VYRAS IEŠKO KARŠTOS RAUDONPLAUKĖS
Man kaista kraujas. Visas!
Lidija?
Išeik iš mano gyvenimo!
Girdi?
Lidija?
Ant ko šauki?
Pameni porų psichologą, pas kurį lankėmės, dr. Glikmaną?
Jis pasakė, kad aš kai ką slepiu,
ir kol tą darysiu, mūsų santykiai nepajudės.
Jis buvo teisus.
Dabar tau pasakysiu.
Įspėju, skambės žiauriai beprotiškai.
Ar sutinki?
Žinoma. Panaikinkime visas kliūtis drauge.
Sekundėlę.
Paauglystėje
mūsų šeimą apsėdo bjaurus demonas ir mėgino priversti mane už jo ištekėti,
kad galėtų visiems laikams sugrįžti į šį pasaulį.
Maniau, kad jis dingo amžiams,
bet pastaruoju metu vėl ėmiau jį matyti.
O dabar jis išties sugrįžo.
Ir aš nežinau, kodėl, kaip ir ką daryti.
KVIESKITE DABAR! BETELŽIUSAS IEŠKOTE... MEILĖS?
Nori pasakyti, kad kažkas, vardu Bytldžiusas...
Netark jo vardo!
Jei ištarsi jo vardą tris kartus, jis pasirodys.
Gerai. Tas...
demonas neabejotinai yra tavo patirtos traumos išraiška.
Tą traumą tau teks įveikti, antraip bus tik blogiau.
Jis nėra išraiška. Jis išties yra demonas.
Suprantu, tau tai – svarbus žingsnis.
Bet dr. Glikmano žodžiais,
aš tau suteiksiu reikiamą postūmį.
Bytldžiusas, Bytldžiusas, Bytldžiusas.
TURITE BĖDŲ? AŠ IRGI! PAKALBĖKIME... GERIAUSIAS PORŲ PSICHOLOGAS
Kas čia nutiko?
Mes atsidūrėme makete.
Neįmanoma.
Kas per velniava?
Prašiau netarti jo vardo!
Ponios ir ponai, Lidija Dytz!
Niekad netark šio vardo.
Niekada! Turime tučtuojau išeiti.
Bytldžiusas, Bytldžiusas, Bytldžiusas.
- Ar tai... - Bytldžiusai!
Pirmiausia, vaikučiai, žinokite, kad esate saugioje vietoje. Aišku?
Nesivaržykite, išsiliekite. Nebijokite.
Jaučiu toksiškumą, bet iki to dar prieisime.
Taigi, pirmyn,
išsiliekite.
Gerai? Kuris?
Gerai, aš pirmas.
Štai. Matot? Aš pasiruošęs padirbėti.
Judviem reikia padirbėti su savo vidiniu vaiku.
Manasis jau tuoj prisijungs.
Visi sako, kad jo akys kaip mano.
Man taip neatrodo.
Varyk iš čia, vaike.
Tu tik mano neišspręsta trauma.
Esi mano vaizduotės vaisius.
Tikrai?
Čia irgi tavo vaizduotės vaisius?
Kojų fanatikas.
Kaip ir tavo tėvukas.
Tu tikrai mane persekiojai.
Jei persekiojimas reiškia
mėginimą vėl vesti savo gyvenimo meilę...
tuomet sutinku. Ateik čia!
Namai, namai, namai!
ČIA GULI BETELŽIUSAS
Kur beeisi, ką bedarysi
Lauksiu tavęs čia
Kas nutiko?
Susapnavau neįtikėtiną sapną.
Taip, manau, reikėtų nebegerti vaistų.
GYVAS KROVINYS LAIKYKITE 15-21 °C TEMPERATŪROJE
ATSARGIAI NEŠKITE GYVI ROPLIAI
Gyvatės?
Jei tiksliau, nuodingos.
Gražuolės, ar ne?
Vestuvių dovana Roriui?
Per vėlu. Jų geluonys ištraukti.
Tikrai nebenuodingos, parsisiunčiau sau.
Senovės Egipte
karalienė prie savo faraono kapo atlikdavo ceremoniją su gyvatėmis –
amžinos meilės simboliu.
Tu tuo tikra?
Mes skaitėme, kad jos požeminiame pasaulyje baugindavo Ra
ir įkūnijo chaosą.
Matai, sakau, kad mokyklose reikėtų daugiau meno ir mažiau skaitymo.
Bus taip, kaip norėjai – mes išvažiuojame.
Susidėk daiktus, nuvešiu tave atgal į mokyklą.
Palauk, kas nutiko?
Nepatikėsi, jei pasakysiu.
Sumokėsiu perkraustytojams,
kad jie viską nuvežtų atgal į Manhataną,
išskyrus tą maketą. Jį reikia sukapoti ir sudeginti.
Atšauksi vestuves?
Ką dabar padarė tas bjaurybė?
Ne Roris. Bytldžiusas. Jis čia.
Makete. Aš jį mačiau. Ir Roris matė, tik galvoja, kad susapnavo.
Palauk, dar negalime išvažiuoti.
Turiu planų su vaikinu, su kuriuo susipažinau.
Kaip suradai laiko susipažinti su vaikinu?
Tu sugebėjai netgi ištekėti.
Ji taip negalvoja. Tai – tik karma.
Nesvarbu. Važiavau dviračiu ir atsitrenkiau į jų tvorą,
mes ėmėme kalbėtis,
ir tuomet jis pakvietė mane ateiti per Heloviną.
Galėsiu eiti, mama?
Prašau.
Neleisiu tam žmonijos priešui vėl sujaukti mano šeimą.
Kad man niekas čia neitų ir netartų jo vardo!
Viskas bus gerai, taip?
Mama, nagi! Aš pavėluosiu.
Pokštas arba saldainis!
- Tikrai tas adresas? - Taip.
Džefersono kelias 125.
Nesmerk... gerai?
Jo tėčiui darbe nutiko nelaimė.
Jiems dabar nelengva.
Pokštas arba saldainis!
Jis mielas.
- Ką darai? - Pasisveikinsiu su jo tėvais.
Tu rimtai?
Čia ne susitikimas vaikučiams.
Mums – ne šešeri. Nieko nenutiks.
Gerai. Tu teisi.
Pasilinksmink, atvažiuosiu tavęs 22.00 val.
Nė sekunde vėliau.
Nagi, greičiau!
Pokštas arba saldainis!
Apžiūrėjau rūsį.
Pusę daiktų jau buvau pamiršęs.
Taip, tu tikrai pasistengei.
Taip.
Labai gražus Džeimso Dyno kostiumas.
Ačiū. Bet taip,
mano tėvams labiau primenu Ričį iš filmo „Laimingos dienos“.
Tavo kostiumas nuostabus.
Kas tokia būsi?
Marija Kiuri.
Dukart Nobelio premijos laureatė, prancūzų fizikė ir feminizmo ikona.
Ji atrado radiaciją. Teisingai?
- Taip. - Taip.
Taip, jos darbas ją žudė. Ji to nė nesuvokė.
Kaip mirštanti nuo radiacijos,
atrodai labai gražiai.
Atsinešiau šiek tiek saldainių. Tiksliau, daug...
Turbūt per daug. Bet galime, nežinau...
greitai suvalgyti likusius, jei nori.
Arba galime imti ir pradėti dalinti,
jei
- šito nori. - Taip.
Tiesą sakant, prisipažinsiu.
Labiau norėčiau likti čia su tavimi.
Gerai.
Taip.
Irgi tinka.
Tik neišsigąsk.
Kas tu?
Nežinai?
Astrida, nebijok.
Tu – vaiduoklis.
Mama sakė tiesą. Šūdas!
Kai mano mama su tėčiu pykdavosi, pavogdavau tėčio alaus dėžę
ir paslėpdavau namelyje medyje.
Bet vieną dieną
paslydau
ir nukritau.
Prieš kiek laiko tai nutiko?
Prieš 23 metus, 5 mėnesius ir 14 dienų. Bet negi skaičiuosi?
Esu įstrigęs šiame name 23 metus.
Negaliu nueiti toliau to medžio.
Visą laiką tiesiog stebiu, kaip gyvenimas bėga pro šalį.
Bet kai pasirodei tu,
tu mane pamatei.
Aš taip ilgai buvau vienas,
kad man tiesiog nurovė stogą.
Buvo nuostabu.
Tu nuostabi.
- Aš jau eisiu. - Astrida, suprantu. Žinau, beprotybė.
Bet tu man tikrai patinki,
noriu, kad būtume drauge.
Kaip?
Tu – miręs, aš – gyva. Nesąmonė.
Na,
o jei tau pasakyčiau,
kad suradau būdą sugrįžti.
Vėl būti žmogumi.
Viskas parašyta šioje knygoje.
Visi ją gauna, kai numiršta.
Gana sudėtinga,
bet man turi padėti gyvas žmogus.
Galėtum sugrąžinti man gyvybę tikrąja ta žodžio prasme.
Nežinau. Gal paprašykime mano mamos?
Ji juk – ekspertė, tiesa?
Taip, aš...
Neabejoju, ji tave įtikinės mane palikti.
Bet aš tau pasakysiu, kodėl turėtum padėti.
Galėsi pasimatyti su savo tėčiu.
Vėl.
Pirmieji pirkėjai galės apžiūrėti namą po savaitės nuo sekmadienio,
o tada jau visi galės siūlyti kainą.
Kur Roris?
Parduotuvėje.
Keičia saldainius į morkų užkandžius.
Nes Roris sugeba viską sugadinti. Netgi Heloviną.
Turiu lėkt. Pasimatysime bažnyčioje.
Nebent nuspręsi atšaukti vestuves.
Ne, Delija.
Kur eini?
Į kapines.
Pabendrauti su mano brangaus vyro dvasia.
Man jau irgi metas.
Padėsiu prižiūrėti Mažesnės Džeinės skaučių būrį.
Ne vieną savaitę mąstėme, kokie bus kostiumai.
Susitarėme, kad nebus „Disney“ stiliaus.
Artimiausias tam buvo Astridos kostiumas, kai ji apsirengė kaip mirusi Pelenės mama.
Nepatikėsi, ką sugalvojo merginos.
Vaisių salotos.
Genialu, tiesa?
Sveika ir miela.
Aš būsiu...
HIPOTEKA
...„atvirkštinė hipoteka“.
„Hipoteka“, tik atvirkščiai.
Kur Astrida?
Pasimatyme. Pirmajame jos gyvenime.
Aš, rodos, jaudinuosi labiau už ją.
Vaikinas gyvena Džefersono gatvėje.
Neminėk tos gatvės.
Ten yra namas, kurio niekaip nesugebėjau parduoti.
Pati kalta.
Ta vieta jau daugybę metų sąraše,
bet jei parduočiau „Žudiko namą“,
tai būtų vyšnaitė ant torto.
„Žudiko namas“?
Kuris?
125-as.
Ten ir palikau Astridą. Ji susitiko su Džeremiu.
Džeremiu Freizeru?
Nežinau jo pavardės.
Ne, tai negali būti jis.
Bet Džeremis Freizeras – tikra nelaimė.
Prieš 23-ejus metus jis nužudė savo tėvus.
Policija rado jį pasislėpusį savo namelyje medyje.
Kai pamėgino jį išsivesti, jis iškrito, susilaužė sprandą
ir mirė vietoje.
Tiek tereikia, kad patektum į Pomirtinį gyvenimą?
Nupiešti duris su kreida?
Ir triskart pabelsti?
Tik darau tai, kas čia parašyta.
Be ryšio.
Gal ir ne visai be ryšio.
Ir ką darysime? Tiesiog įeisime?
Aš tai galiu. Bet kadangi tu dar gyva,
turi pirmiau perskaityti užkeikimą.
„De mundo vivorum audeo in iterum...“
PARDUODA DŽEINĖ BATERFYLD
Astrida!
Džeremi, čia tu?
„Ut liber iterum ambulet alius.“
Gerai.
Manau, suveikė.
Astrida!
Susitikime su tavo tėčiu.
Astrida! Ne!
Gerai.
Gerai, palauk čia.
Išsiaiškinsiu, kur turime eiti.
Tik paklausk, kur mano tėtis.
Atsiprašau, kad...
Linksmų Kalėdų.
Ačiū.
Eime į Imigracijos departamentą.
IŠĖJIMO NĖRA
Atsiprašau, norėčiau pakalbėti su jūsų vadovu.
Mano žmona mane nudės, jei negrįšiu laiku namo.
Kaip miela. Paimkite talonėlį ir sėskite.
Nieko sau.
Pomirtinės galios,
priimkite mano Čarlzą, kaip kad aš susitaikiau su jo mirtimi.
Nors nesusitaikiau.
Ir niekad nesusitaikysiu.
Sielvartas neturi pabaigos.
TĖVAS, VYRAS IR PAUKŠČIŲ STEBĖTOJAS
Gražu.
Nes sielvartas neturi pabaigos!
Komercijos karaliai,
„Nasdaq“ riteriai,
įsileiskite jį pro savo karalystės vartus.
Tavęs nebėra, mano karaliau.
Tačiau su amžinos meilės angelų palaiminimu,
aš, tavo likusi gyva karalienė,
išdidžiai priimu tavo...
- Labai ačiū! - Gerai. Štai. Ačiū.
- Baisus namas. - Viskas gerai, mieloji?
Atrodai įsitempusi.
Tik nerimauju dėl vestuvių.
Eisiu pasimatuoti vestuvinę suknelę, bet tu neik,
nes jei pamatysi mane su ja iki ceremonijos, bus blogai.
Žinoma.
- Sveiki. Kokie čia klounai? - Pokštas arba saldainis!
Pokštas arba saldainis!
Štai.
- Obuoliai... - Ačiū!
...morkų užkandžiai, razinos, nes storuliai klounai niekam nepatinka.
Negaliu patikėti, kad tą darau.
Bytldžiusas, Bytldžiusas, Bytldžiusas.
BETELŽIUSAS BETELŽIUSAS
Džiusas laisvas.
Pasakyk, ką tai reiškia.
Pažiūrėkime.
Iš esmės tai reiškia, kad tavo dukra susimovė.
Ji nusprendė atiduoti gyvybę vaikinui.
Jis sugrįš čia, o ji amžiams liks kitoje pusėje.
Bilietas į vieną pusę Sielų traukiniu.
- Sielų traukiniu? - Taip.
Paskutinė stotelė – Anapus.
Ne, ji negali sėsti į tą traukinį.
Įleisk mane ten, kad ją ištraukčiau.
Galiu tą padaryti, bet ne už dyką.
Žinoma. Ko nori?
Turėjau žmoną.
Ji labai laisvų pažiūrų. Tarp mūsų viskas baigta.
Ji mėgsta įsikabinti.
Jei tik man kažkaip pavyktų jos atsikratyti.
Nori, kad ištekėčiau už tavęs!
Laukiau, kad tą pasakytum.
Kaip žinosiu, kad laikysiesi žodžio?
Prisiekiu savo mirusios motinos siela.
Vaje!
Gerai jau.
Tekėsiu už tavęs, jei padėsi man išgelbėti mano dukrą.
Teks pažadėti raštu.
Duokš.
Štai.
VEDYBŲ SUTARTIS 1. LIDIJA DYTZ 2. BETELŽIUSAS
Padarysiu tave labai laimingą.
Jėzau! Kaip ten pateksime?
Taip.
Negalima įeiti pro paradines duris.
Reikia, kad apsėstų demonas.
Mūsų darbuotojai streikuoja, o laukiamasis...
Pasakykite Bytldžiusui, kad tie žmonės vis dar mano namuose.
Alio?
Jūs mūsų nematėt.
Bobai,
jūs su berniukais viską saugokite.
Kad niekas nepraeitų.
Eime, mieloji.
Atgal prie darbo!
- Pokštas arba saldainis. - Pokštas arba saldainis.
Po vieną kiekvienam.
Garbės žodis.
Kurgi ne. Šūdžius.
Pirmiausia – braškės.
Nesigrūskite.
Rankas ant galvos, šūdžiau!
Arba išpiešiu sieną tavo smegenimis!
Kodas 10-31.
Bičiuli, ne.
Perspaudei.
Atsipalaiduok.
Elkis natūraliai.
Turi atrodyti tikra.
- Įspėjimas. - Olga,
kas vyksta, po galais?
Užfiksuotas 6-9-9 pažeidimas.
Nori pasakyti, gyvasis nelegaliai pateko į Pomirtinį gyvenimą?
...pažeidimas 6-9-9.
Teks iškviesti Vampyrų būrį.
Teks rizikuoti ir surasti du įtariamuosius.
Niekšą,
vardu Bytldžiusas.
Ir Mėsėtą moterį.
Lidiją Dytz.
Belskite į kiekvienas duris. Apverskite kiekvieną antkapį.
Patikrinkite Titano smėlynus, jei reikės!
Vaje...
ŠITAM RUOŠĖTĖS VISĄ SAVO POMIRTĮ!
...šitam ruošėtės visą savo pomirtį.
Ir nepamirškite...
Viskas turi atrodyti tikra!
Taip!
Kurių galų?
Kur aš... Ką?
Ne. Ne!
Ne!
Atsiprašau!
Turbūt įvyko klaida.
Nes neturėčiau čia būti.
SUTEIKIAME INFORMACIJĄ
Rimtai?
Ne. Turiu diplomatinį pasą.
Vis tiek lauksiu eilėje?
SU PASAIS IŠVYKIMAS
20.35 val. traukinys į Anapus išvyks laiku.
Kitas.
Atsistokite prie linijos ir žiūrėkite tiesiai į kamerą.
Sakykite „blynai“.
Viskas gerai?
Ne. Keistai jaučiuosi.
Aš jaučiuosi nuostabiai. Negaliu patikėti.
- Kas nutiko? - Viskas labai paprasta.
Pameni žodžius, kuriuos turėjai perskaityti?
Sutikai iškeisti savo gyvybę į manąją.
Ką?
Man reikėjo tavo gyvybės, kad galėčiau nueiti už medžio.
Ji turi vietą Sielų traukinyje.
Į vieną pusę į Anapus.
Jei paskubėsite, spėsite į 20.35 val. traukinį.
- Palaukit, ne! Palaukit! - Labai jums ačiū.
Mes taip nesitarėme!
Kaip man sugrįžti atgal?
Pirmiausia gaukite antspaudą. Prie 11-o langelio.
Iki tol apsikeitimas neįsigalios.
IMIGRACIJA
Tėti?
- Astrida? - Tėti?
Tėti! Padėk man!
Tėti!
Astrida!
SKAMBINKITE DĖL REKLAMOS!
NELEISKITE TELEFONUI NUTILTI!
Jau greitai, meile mano.
Greitai.
Dėmesio, pažeidimas 6-9-9.
Nieko nėra. Eime.
Mudu kaip Bonė ir Klaidas. Tik be kulkų skylių.
Tu bent žinai, kur eiti?
Tiesiai koridoriumi,
- triskart į dešinę pro devintas duris... - Pažeidimas 6-9-9.
...tiesiai į Sielų traukinį.
Kur tu eisi?
Užbėgsiu pas nykštukus.
IŠVYKIMAS
20.35 ANAPUS – LAIKU 21.22 PERLINIAI VARTAI – PAVĖLINTA
21.54 PRAKEIKSMO LIEPSNOS – PAVĖLINTA 22.13 ELIZIEJAUS LAUKAI – PAVĖLINTA
SIELŲ TRAUKINYS
Čia – 20.35 val. traukinys
į Anapus!
Prašome visus įlipti
į Sielų traukinį!
Ne. Ne!
Ne!
Taip!
Astrida!
Ne!
Ne, prašau!
Nagi, nesivaržyk, mama.
Ei!
Astrida!
- Velnias! - Nė iš vietos!
Ten.
AVARINIS IŠĖJIMAS
Beje, mačiau tėtį.
Kur mes?
Nežinau.
Ten – Saturnas.
Taip? Mes turbūt viename iš jo palydovų.
Tas Pomirtinis gyvenimas toks beprotiškas!
Smėlio kirminas! Bėgam!
Čiupk mano ranką!
Čionai! Nagi!
Marija Kiuri.
Nusinuodijusi radiacija.
- Taip? - Mokiausi iš geriausių.
Išauginome nuostabų vaiką.
Taip.
Ateikit čia!
Žinau, kad manęs nematote, bet aš nuolat stebėjau, kaip jums sekasi.
Ir nenoriu, kad per mane išsiskirtumėte.
Jums reikia vienai kitos.
Drauge jūs tampate geresnės.
Visuomet.
Dėmesio! Pažeidimas 6-9-9.
Turime sugrįžti į Vinter Rivą.
Negalėsite išeiti, kol Astrida neatgaus savo gyvybės.
- Įspėjimas! Pastebėtas įsibrovėlis! - Eime.
Patrulis Vampyras rado spragą ir ją sutvarkė.
Bytldžiuso ar Mėsėtosios nematyt?
Vis dar ieškome.
Bet suradome kai ką galbūt vertingo.
„Bobas“?
Papasakosiu, kaip viskas bus.
Arba tavo išdžiūvusi gerklė prabils,
arba sutraiškysiu tavo nusususią kaukolę kaip riešutą.
Kur Bytldžiusas?
DIRBAME
- Rori? - Tėve...
Visur pilna tų susitraukėlių.
Nesibaimink, nes tavosios akys veizės dar daug keistybių.
Ar tu persmelktas baimės?
Taip! Tuoj pridėsiu į kelnes.
Ką čia veikiate?
Ieškau paklydusių avelių, kad parodyčiau kelią į šviesą.
Pavėžėsiu tave iki bažnyčios, gerai?
Pokštas arba saldainis!
Atleiskite, aš tik... Tuoj sugrįšiu, tik...
Atsiprašau. Tik...
Atleiskite, vėluoju į vestuves.
Tik pasakykite, kaip man iš čia ištrūkti?
Nes kažkas stipriai suklydo.
Man – pertrauka. Paimkite talonėlį. Prisėskite.
Ne, matot, toms gyvatėms
buvo ištraukti geluonys. Papildomai už tai sumokėjau.
Mieloji, jūs – mirusi, aišku?
Paimkite talonėlį ir sėskitės.
Gal jūsų vadovas galėtų man padėti?
Ar anksčiau tie žodžiai jums padėdavo?
Aš – ne mirusi!
Žinot, ką? Čia yra mano vyras. Čarlzas Dytzas.
Jis viską sutvarkys. Paskambinkite jam, ir jis sutvarkys. Bet ką.
Jau nebe.
Ne, palaukite! Aš turiu ryšių!
Turiu ryšių! Esu svarbi! Kodėl...
Ne.
Bytldžiusas. O, ne.
Bytldžiusas.
Aš čia.
Suprantu. Kad jau numirei, tai pabūsi su manimi.
Gal padėtum man surasti Čarlzą?
O tada pageidausiu patogaus laukiamojo.
- Žinoma. - Gerai.
Tik pirmiausia padėk man surasti mano pabėgusią nuotaką.
Kur jis?
Pasakyk man.
IMIGRACIJA
Laukite už linijos, kol jus pakvies.
IŠVYKIMAS
Nedėkite antspaudo ant to paso!
Per vėlu, bičiuli.
Rodos, Dostojevskis pasakė...
LAIMĖ IŠBĖGO KAIP TRYDA!
„Iki, šūdžiau!“
Čionai. Sekite paskui mane.
Kitas!
Įspėjimas! Pastebėtas įsibrovėlis.
Čionai.
Kodas 6-9-9. Pastebėtas...
Gerai, toliau eiti nebegaliu.
- Gerai. - Aš tave myliu.
Ir aš tave myliu, mieloji.
Nuostabaus tau gyvenimo.
Rūpinkitės viena kita.
Taip.
- Pasimatysime. - Gerai.
Ačiū, kad išgelbėjai man gyvybę.
Atsiprašau, jog netikėjau, kad matai vaiduoklius ir...
nežinau, atsiprašau už viską.
Astrida, aš...
Lidija! Greičiau, tu vėluoji!
Dieve! Mano vestuvės!
Jau tuoj prasidės.
Palauk, mama, po visko, kas šįvakar nutiko,
tau nebūtina to daryti.
Žinau, bet jei dabar to nepadarysiu, tai nepadarysiu niekada.
Bet ar neabejoji?
Roris mane myli, to ir užtenka.
Greičiau, brangioji! Ateik!
Paklydusi avelė be galo laukiama tavo namuose.
Dieve mano!
Maniau, išsigandai.
Ne, tai aš kalta. Ji išgelbėjo mane iš pragariško pasimatymo.
Kas tie žmonės?
Keli nuomonės formuotojai.
Visi jie turi bent 5 mln. sekėjų,
nors, rodos atėjo ir „Netflix“ vadovas.
Tai pradėsime?
Taip. Kur tavo suknelė?
Svarbiausia, kad aš čia.
Pereikime tiesiai prie priesaikos.
Palauk, kur Delija?
Štai čia.
Padėjo man nusiraminti prieš vestuves.
Truputį nervinausi.
Gerai, varyk iš čia.
Tu.
Tu – tas bjaurybė
iš mano sapnų.
Sakyčiau, košmarų, bet ačiū.
Tu esi...
Pasak susitarimo, tu niekad, niekad neištarsi mano vardo!
Kokio susitarimo?
Kurį ji pasirašė, kad apsaugotų tave.
Beje, gali vadinti mane „tėčiu“.
Lidija.
Sutikai už jo ištekėti?
Buvau beviltiškoje padėtyje, tai buvo vienintelė išeitis.
Lidija. Kas čia vyksta?
Keista.
Nedaug pasistūmėjai po paskutinės sesijos,
tad siūlyčiau pavartoti vaistų.
TIESOS SERUMAS
Nebijok, pasidalink. Kai tik būsi pasiruošęs.
Visad maniau, kad tavo laida – nesąmonė.
Netikėjau vaiduokliais, dvasiomis ir panašiais dalykais.
Ką? Visą tą laiką?
Tai kodėl norėjai vesti?
Dėl pinigų!
Supratau, kad labiau praturtėsiu kaip tavo vyras, o ne vadybininkas.
Ir nebuvo jokios žuvusios sužadėtinės.
Vykau į tą išgyvenusiųjų retritą
tik tam, kad surasčiau silpnų moterų ir jas išnaudočiau!
Sutikęs tave laimėjau aukso puodą.
Ką manai apie fizinę terapiją?
Norėčiau visiems padėkoti, kad susirinkote čia ypatinga proga,
bet dabar norėtume privatumo.
Kur susiruošėte, Padre?
Mieloji, turiu tau dar vieną staigmeną,
ir šįkart – iš širdies.
Pavasaris mūsų niekad nelaukė, mergyt
Aš užbėgau tau už akių
Kai sukomės šokio sūkuryje
Tarp puslapių
Meilės liepsna mus suliejo
Kaip dryžuotų kelnių klešnes
Makarturo parkas tirpsta tamsoje
Saldus žalias glaistas teka žemyn
Kažkas paliko tortą lietuje
Daugiau nebegaliu
Tiek ilgai jį kepiau
Daugiau niekad nepanaudosiu
To recepto
O, ne
Pamenu geltoną medvilninę suknelę
Besiplaikstančią kaip jūra
Aplink tavo kelius
Paukščiai kaip kūdikiai tavo rankose
Senukas žaidžia šaškėmis
Po medžiais
Makarturo parkas tirpsta tamsoje
Saldus žalias glaistas teka žemyn
Kažkas paliko tortą lietuje
Daugiau nebegaliu
Taip ilgai jį kepiau
Daugiau niekad nepanaudosiu To recepto
O, ne
Man labai patinka nukrypimai filme.
Man dar bus kita daina
Nes aš ją dainuosiu
Gersiu vyną, kol jis šiltas
Neleisiu, kad pamatytum Kaip žvelgiu į saulę
Ir po visų mano gyvenimo meilių
Po visų mano gyvenimo meilių
Tu būsi ta vienintelė
Suimsiu gyvenimą į savo rankas
Ir tuomet
Mane garbins
Bet tai netruks ilgai
Pone Džiusai,
pažeidėte 6-9-9 kodą!
Nė iš vietos!
Suimt juos, Danai!
Bytldžiusai!
Kurių galų...
Aš sugrįžau.
Mieloji!
Atrodai fantastiškai!
Atrodai tokia...
- sulipdyta. - Jis – mano.
Tai aš kaltas, ne tu.
Žinai, mieloji,
pastaruoju metu išgyvenau daug pokyčių.
Man turbūt pomirtinio vidurio gyvenimo krizė.
Tavo siela priklauso man, mano meile.
Amžinai.
Nenorėtum praleisti amžinybės su manimi. Esu vienišas vilkas.
699 KODO PAŽEIDIMAS ĮSIBROVUSIOS SIELOS
Tau reikia sielos draugo.
Kuris išties tave matytų. Pavyzdžiui.
AŠ MYLIU DELORES
Reikia kažko, su kuo galėčiau piešti. Greičiau!
Smėlio kirminai!
Pačios blogiausios vestuvės!
Ateik čia, dički!
Čionai. Gerai!
- Eime! - Ei!
VEDYBŲ SUTARTIS 1. LIDIJA DYTZ 2. BETELŽIUSAS
Pasirašėme sutartį.
Ji neprivalo už tavęs ištekėti.
- Ką? - Pažeidei 6-9-9 kodą.
Taip, neteisėtai įvedei mano mamą į Pomirtinį gyvenimą.
Knygoje parašyta, kad sutartis negalioja.
Klausyk, man labai gaila, kad mūsų santykiai nesusiklostė,
bet 600 metų skirtumas
man truputėlį per didelis.
Bytl...
Bytldžiusas.
- Ei! - Bytldžiusas.
Reikėjo susituokti Las Vegase.
Rodos, truputį pavėlavome, vyručiai.
Aptverkite nusikaltimo vietą, iškvieskite teismo ekspertus
ir neprileiskite prakeiktų žurnalistų.
Panele, sugrąžinai Bytldžiusą atgal.
Atsisveikinkite,
jei norite, galite pasidaryti asmenukę,
tik paskubėkite.
Sesut, tu eisi su manimi.
Ką? Delija, ką padarei?
Pasidaviau sukčių vilionėms,
tikiuosi, atgausite pinigus.
Tos gyvatės išties buvo nuodingos, ar ne?
Taip. Tad numiriau iš gėdos.
Tavo darbas nenueis veltui.
Ką gi, tuomet gerai.
Delija...
Aš tavęs pasiilgsiu.
Nepasiilgsi. Aš surasiu Čarlzą ir abu tau vaidensimės,
kol imsi maldauti, kad paliktume ramybėje!
Puikiai padirbėjote, mėsėtosios.
Nesirodykite, kol neateis jūsų laikas,
o kol kas nepamirškite,
viskas turi atrodyti tikra.
Eime, gražuole,
mūsų laukia susitikimas su komisaru.
Čarlzai!
Delija!
Negaliu patikėti, kad tu čia!
Čarlzai.
Kaip džiaugiuosi tave matydamas!
Čarlzai,
pažiūrėk, kas man nutiko!
Čia – 22.13 val. traukinys
į Anapus!
Prašome visus įlipti
į Sielų traukinį!
Noriu padėkoti visiems žiūrovams
už ilgametį palaikymą,
bet tai – mano paskutinė laida.
Labai daug laiko praleidau bendraudama su mirusiaisiais,
tad atėjo metas pradėti gyventi.
Noriu kurti prisiminimus su mylimais žmonėmis,
o ne vėliau būti jų apsėsta.
Dieve mano. Kas čia?
Mamyte!
Ką tik susapnavau keisčiausią sapną.
Mylimam BOBUI atminti 1372–2024 M.
Subtitrus vertė: Akvilė Katilienė