Pojďte dál, jestli si troufáte.
Živí.
Mrtví.
Mohou existovat spolu?
To se právě tady dozvíme.
Jmenuji se Lydia Deetzová a vítám vás v Domě duchů.
DŮM DUCHŮ
Dnes k nám na půdu přišli Emmet
a Jody Welchovi z Cleghornu ve Wisconsinu.
A s nimi jejich pes Taco.
Vyslechneme si,
jak se z jejich vysněného domova stal dům duchů.
Spiritistickou mediátorku dělám už přes 15 let.
Ale nic mě nemohlo připravit na to, s čím jsem se setkala
u Welchových na farmě.
DŮM DUCHŮ S LYDIOU DEETZOVOU
Tady je ukázka.
Pozor,
je to síla.
Nevím, co najdu za těmito dveřmi, ale...
nechce mě to tu.
Cítím temnou bytost.
Musíme odsud. Hned!
Emmete,
chcete znát pravdu o vašich paranormálních hostech?
Povídejte.
A co vy, Jody?
Co jsme se nastěhovali
do toho domu, oka jsem nezamhouřila.
Taco byl tak vyděšený, že si noc co noc
načural do pelíšku.
Je to hotová noční můra.
Střetnout se s neznámem. Přemoct své obavy.
Není nic těžšího.
Ale nebojte.
Budu stát po vašem...
Co to...
Ne.
Ne, ne.
Co se děje?
- Nevím. - Jdi!
Ne. Ne.
Vedeš si skvěle.
Je mi...
Potřebuješ pauzu?
- Jo. - Jo, tak dáme pauzu.
Lydia Deetzová, dámy a pánové!
Bravo.
Pět minut. Zařiď to.
Lidi, svačina!
DŮM DUCHŮ S LYDIOU DEETZOVOU
Já mu říkala, ať nosí čočky.
Ale pan velký kouzelník neposlechl.
Můžeš toho nechat, Nadio?
Mám fakt den blbec.
Co se tam stalo?
Je ti něco?
Ne, jsem v pohodě.
To tohle tuplovaný natáčení.
- To mě deptá. - Ach jo.
Ničí mě, když vidím, že se takhle cítíš.
Protože já se pak cítím, jako se cítíš ty.
To je divný, to potom když se trápíš ty, trápí to mě. Já nevím.
Tak to mě mrzí. Nechtěla jsem, aby ses tak cítil.
Zlato, to nic.
Je vidět, jak jsme propojení.
Jako bysme měli jedno srdíčko.
Ne, ty nepotřebuješ.
Mám jedinou práci, a to je
starat se, abys neutápěla talent
na dně lékovky, Lydio.
Prosím,
jen abych zvládla dnešek.
Dobrá, ale...
je to naposled, co ti doluju prášky z koše.
Rozumíš?
Nebo ze záchoda či z výlevky.
Na.
To dáš.
- Že jo? - Jo.
- To je můj? - Nehýbej se.
Kdo mi píše?
Tvoje blbá macecha.
PŘIJĎ DO GALERIE!
Má textovkovej průjem.
Musím jít.
Lydio,
musíme ještě dotočit ten segment.
LIDSKÉ PLÁTNO DELIA DEETZOVÁ
Povězte nám o inspiraci k Lidskému plátnu.
PERFORMANCE ZRUŠENY
Jsem sama svým plátnem.
Jsem svým uměním.
Jak víme, umění napodobuje život.
Živí mě.
A ze samotného sochání jsem
nedostávala dostatek živin.
Rozšířila jsem tedy paletu svých chutí
a ukázalo se, že jsem nenasytně...
Delio!
Kdes byla?
Vyplakala jsem si všechnu vodu z těla.
Co se stalo tátovi?
Jsem désolée, Le Tigre!
Je to Picasso graffiti artu.
Otagoval mě jak stěny pařížského metra.
Ale teď ho chytá petit psotník,
protože se performance ruší.
Co se stalo?
Cože?
Tvůj otec mě opustil.
Rozvádí se s tebou?
Co to máš za nápady?
Ne! Je mrtvý!
Cože?
Tatínek umřel.
Jak?
Vracel se z výpravy, kde pozoroval ptáky na atolu Funafuti,
a jejich letadlo se zřítilo do jižního Pacifiku.
Letecká havárie?
Jeho nejhorší noční můra.
Ale on tu havárii přežil.
Utopil se?
Málem.
Ale ne docela. Podle těch, kdo přežili,
se držel křídla.
- Tady! - Dělejte!
Plavte sem!
Hej!
A jak tedy umřel?
Z vody vyskočil žralok
a zabil ho!
Prostě chňap.
Ještě v sobotu jsem s ním mluvila. Byl moc nadšený,
děkoval mi za dalekohled,
říkal, že pozoruje pářící rituály vodoušků tuamotských.
Letěl přes půl světa dívat se, jak to na pláži dělají ptáci.
A to ho zabilo!
Musíme to říct Astrid.
Musíme? Už tak je dost morbidní.
Jestli ji vůbec seženu. Skoro spolu nemluvíme.
Charlese by zabilo vědět, že jsem zrušila vystoupení.
Co říkal?
Viděl jsi to?
Kde to jsem?
Po téhle chodbě, druhé dveře vpravo.
Vemte si číslo.
Někdo vám pomůže.
Časem.
Zatracený cizinci.
ZTRÁTY A NÁLEZY
NEVYZVEDNUTÉ ČÁSTI
Hej, kočko!
Tady nemáš co dělat.
Nechtěj, abych to musel opakovat.
Kde je Beetlejuice?
PROBERTE SE, KONČÍME VSTUPTE DO KLIMATICKÉHO HNUTÍ
PRÝ MÁMA ODMÍTNOUT
BU BU
Dům duchů!
Až budete po třetím děcku a druhým rozvodu,
uvidíme, kdo se bude smát.
CHRAŇTE ZVÍŘATA
Bezva.
Nech mě na pokoji.
Dopravíme Charlese domů do Winter River.
Pohřeb jsem ještě nepořádala.
Nepořádala jsem nic, kde by nebyl Charles.
A sledoval mě. V úžasu.
Astrid, vzkaz nenechávejte.
Nebere to.
Mohl bych Astrid o Charlesovi říct já.
Od neženského maskulinního archetypu to vezme snáz.
Už nám v rodině nezůstali žádní muži.
Neberu to jak urážku, Delio.
Už brzy se stanu členem rodiny.
Vlastně budu
ten nejvhodnější, kdo jí to řekne.
Sám jsem teď přišel o dědečka.
Vážně? Kdy?
Před čtyřiceti lety.
Ale mému chlapeckému tělu to přijde jak včera.
Astrid to řeknu já.
Nech mě, než se do toho vložíš.
Tak dost! Vyřídím to.
Astrid!
Přestaň svou matku trýznit.
Většinou mi to přijde zábavné
a fér po tom, jak se ke mně v tvém věku chovala ona.
Ale dnes ne!
Tvoje maminka přišla o tatínka.
Tys přišla o dědečka.
A já o svého...
nadrženého údržbáře.
Charlese.
Charlesi!
Nemůžu uvěřit, že děda umřel.
Byl v rodině jedinej napůl normální.
CENTRUM UMĚNÍ
Pár týdnů budeme ve Winter River.
Pár týdnů? Snad jedem jen na pohřeb.
Musíme vyklidit dům.
Děda to tam miloval.
Ano, a my ho uctíme Smuteční kolekcí.
„Smuteční kolekcí?“
Pojmu to jako semi-multimediální vizuální manifest naší ztráty.
Jak ztráta vypadá?
Jsou to jen slzy? Náhrobek?
Vadnoucí gladioly?
Ne, musíme rozvinout umění zármutku.
Jo, to zní fakt traumaticky.
Nemůžu jet.
Zastupuju školu na environmentální konferenci.
Požadujeme boj s klimatickou změnou.
Mluvila jsem s ředitelkou. Uvolnili tě.
Dokonce jí to přišlo jako dobrý nápad.
Když jí daruješ centrum umění,
můžeš si ji otočit kolem prstu.
Jestli ti plat ochranářky umožní
nóbl život, tak se svého dědictví vzdej.
Co? Ne...!
Lidi už vědí, že je Lydia Deetzová moje máma.
Nemohla bys přestat být za exotku, aspoň na chvilku?
- Vrať se. - Proč?
Už se ví, že jsi radši s duchy
než s vlastní dcerou.
MANAŽER ZÁHROBNÍHO CALL CENTRA NEJLEPŠÍ ŠÉF NA SVĚTĚ!
Ježíši, Bobe.
Nevidíš, že se soustředím?
Víš, Bobe, vztahy na dálku umí být složitý.
Zvlášť, když je jeden mrtvý a druhý ho 30 let ignoruje.
Ale s Lydiou máme jasný mentální pouto.
Potřebuju je vyhnat z domu.
Vyčkejte, prosím! Záhrobní call centrum, vyčkejte.
Kolik za nadstandardní bio exorcismus?
Něco ti povím.
Posledně mě na tuty viděla.
- Cítil jsem chvění. - K vrácení peněz...
Přepojuji vás.
Jen jsem umřel, už se znovu vdala.
Prodej mu líbánkový balíček.
Zabiju novýho manžela a posednu bejvalku.
Bude dělat nemístný věci a já pak zveřejním fotky.
Mohu platit na splátky?
Shánějí mě nahoře.
Bobe, vem to za mě.
DOBRÝ DEN JMENUJI SE BOB
DOBRÝ DEN JMENUJI SE BRAD
Où je suis? Kde to jsem?
Vezměte si číslo, posaďte se.
Já jsem spíš na psy.
Vy! Místnost 515. Hned.
ZÁHROBNÍ POLICIE
- Jdeme. - Jdeme.
Na to kvádro bacha.
Nech si toho detektiva, průseráři.
Další demonstrant.
Máme 10-0-9.
Wolf Jackson, záhrobní kriminálka.
Zkusím si tipnout.
Herec.
Ne ledajaký herec.
Hrál jsem všude. V šesti filmech a v restartu
jsem byl Frank Hardballer.
Že jsem si sám kaskadérem, bylo bez debat.
- Víš proč? - Opravdovost.
Správně.
Policajt z mravnostního si nevolá
k pašíkovým dveřím kaskadéra, aby je vyrazil.
Ani já ne.
Chce to být sám sebou.
Tady to s sebou asi kus vzalo.
Kdo by čekal ostrý granát?
Tvý jméno se objevilo
v případu, co vyšetřuju.
Poznáváš tu kočku?
Tu buchtu jsem v životě neviděl.
Ani po něm.
BETELGEUSE JE MŮJ! MÍSTO ČINU – ZÁKAZ VSTUPU
Netušíš, proč moje podezřelá napsala tvý jméno tímhle sajrajtem?
Těžko říct, Wolfe, třeba je super-fanynka.
Po borcích jako jsme my dva,
po těch baby šílej.
Posbírala všechny části svýho těla.
Mám tušáka, že se chce mstít.
A ty asi budeš na jejím seznamu numero uno.
Nebyla by to první ženská, co mě chce zabít.
A je dost těžký zabít mrtvýho.
Tahle to dokáže.
Vysává duše.
To jo, pod to se podepíšu.
Radím ti, schovej se.
Jak tě dostane, jsi mrtvej mrtvej.
A z toho už se nedostanete, pane Juice.
Rozumím.
Nevěřím, že už Charlese neuvidím.
Nechť vás utěší, že už je na mnohem lepším místě.
Andělé jej vedou k věčnému světlu
a jeho duše kéž proletí nebeskými branami
jako ti ptáci, jež zbožňoval,
a vznese se nad pole Elysia do slávy, jež je Tvá.
Copak?
Od tátova pohřbu jsem na jiným nebyla.
Smrt je těžká.
Někdy si říkám, že život je těžší.
Já vím.
Jestli bys chtěla zase k té terapeutce...
A je to tady.
Vyhýbáš se veškerým možným hovorům o něm.
Astrid,
já tvého otce milovala,
ale náš vztah skončil už dávno před tou nehodou.
I tak nechápu, proč ho nevidíš.
- Proč? - To kdybych věděla.
Ale k té schopnosti nedávali návod k použití.
Začalo to, když jsem byla v tvém věku.
To je ironie, co?
V tom svým pořadu vidíš každýho ducha,
ale toho, na kterým mi záleží,
toho nevidíš vůbec.
ČISTÍRNA
Máme zavřeno!
Nerad vás obtěžuji. Jmenuji se Charles Deetz.
Trochu se mi točí hlava.
Kde to jsem?
Zatracený nováčci.
Ty čekat! V čekárně!
Dobře.
Neuvěřitelné.
Hej,
kdo je tam?
Bejvalka se mi vrátila.
Vím, co si myslíš.
„Kdy se Juice dostal do chomoutu?
Co za ženskou by ho dokázalo uspokojit?“
Povím ti to!
V zapomenutých časech plných smrti a moru
začal náš příběh zvrácené lásky rašit.
Já byl skromný vykradač hrobů,
lopotil jsem se mezi těly zavrženců.
Srdce mi v té hrůze již dávno uvadlo.
Ale jedné chladné, temné noci na mě osud jako duch
vrhl svůj dlouhý stín.
Jmenovala se Delores.
Jak jsem jí pohleděl do těch zlořečených očí, byl jsem okouzlen.
Obřad byl tradiční.
Pili jsme navzájem svou krev,
ukousli hlavu páru kuřat
a obětovali kozu.
Naše svatební noc
byla symfonií tělesných slastí.
Makabrózní opera vilnosti
a nespoutané touhy.
Ale má novomanželka skrývala hrozivé tajemství.
Byla vůdkyní sekty vysávajících duše.
Byla připravena zaútočit jako pavouk, když se blíží ke své kořisti.
Mazl tov.
Její hledání nesmrtelnosti vyžadovalo dvě věci:
Můj život... A mou duši!
JED
Sám si potrpím na podivnosti.
Ale i já mám své meze, a tak...
MILUJI TĚ TAKHLE MOC
DOBRÝ DEN JMENUJI SE JEFF
...jsme se rozešli.
Teď se vrátila
a je naštvaná.
Ahoj.
Tady to bude pěkně hučet. Jo?
Tady taky.
Kdybys ty své emoce potřebovala zpracovat, jsem ti k dispozici.
Emoce zpracovány. Díky.
Viděl jsem tě stát u dědečkova hrobu.
Musel to být hustej týpek.
Smrt je taková jako...
Jako tragická, víš?
Kdyby ses někdy chtěla vyplakat nebo prostě
nějak vyzuřit z některých těch pocitů, co se ti tu honí,
tak bych ti chtěl říct,
že bych mohl být...
tvůj fakt hustej skoro táta. Víš?
- To je dobrý. - Víš,
takovéhle časy můžou rodinu tak zvláštně stmelit.
Cestou sem jsem
pro tvého dědu napsal báseň.
Vážně?
A jak zní?
Za... za...
začíná... no, v úvodu je jakoby smutek. To je jasné.
A pak smíření.
Je dlouhá. Neumím ji nazpaměť,
ale je dost krásná.
Jdi se vycpat, Rory.
Jo? Neskočím ti na ty tvý New Age
cituplný, traumatem sblížený, jogínský kecy.
Vidím do tebe.
Protože máma je stejně jako ty dost zničenej člověk.
Víš? Je pomatená a blouznivá.
Ty ji využíváš. Jestli si to nechá líbit,
jde to za ní.
Přijměte upřímnou soustrast.
Ano, ano. Děkuju.
Není to malá Jane Butterfieldová?
Menší Jane?
Teď jsem Jane Butterfieldová-Leeová.
Se spojovníkem.
Není to Maxie Dean?
Ne.
Ještě tu nikdo není.
PIVOVAR WINTER RIVER
Vzorek z manžova mikropivovaru.
„Mikro?“ To je pro lidi v těch tiny housech?
Proč máte dům potažený černou látkou?
To je smuteční rubáš.
Když je Charles mrtvý, umře i tento dům.
A já ho tak při té změně chráním.
Do nového života s novou rodinou.
Už abych ho předváděla.
Kupci se už řadí do fronty.
Díky tobě, Lydio,
po tom původním Domu duchů každý touží.
Duchové neexistujou.
Těm kravinám věří jen naivní lidi.
Nebo aby bylo na složenky, že, mami?
No tak, beruško, půjdeme.
Smím vás požádat o pozornost?
Co je?
Dnes jsme se tu sešli, abychom oslavili život výjimečného muže.
Jen párkrát se mi poštěstilo setkat s Charlesem.
Můžu ti říct, že žádné proslovy nechtěl.
Veřejné projevy citů nesnášel.
Jo, ale taky
se rozhodl žít až nadoraz.
A já to teď od Charlese Deetze obšlehnu.
Lydio,
shodovali jsme se, že náš vztah neuspěcháme.
Ale nedokážu dál čekat.
Pojďme se vzít na tvůj oblíbený svátek.
Vezmeš si mě na Halloween?
Můj ty Bože!
To je za dva dny!
Ano, já vím.
Otec Damien mi řekl, že kostel je volný.
Boží příbytek vítá ty, kdo usilují o spásu a věčnou slávu.
Akorát ne před polednem a mezi třetí a čtvrtou.
Vážně to děláš na Charlesově karu?
Ano, protože...
protože jak tady stojíme
a vůkol nás smrt,
dejme si závazek, že volíme život.
Chci zbytek života strávit s tebou, Lydio.
A s tebou, Delio.
A s tebou taky.
A s tebou. Zase.
Co ty na to?
Rory, já... teď hned se k tomu nemůžu vyjádřit.
Aha.
Těch ztrát je příliš.
Jak to myslíš?
Nejdřív Charlesova smrt.
A smrt mého dědečka, o které víš.
A teď smrt...
- nás. - Ne! Ne, to...
To jsem nemyslela.
Já myslel, žes na ten životní bungee jump chtěla se mnou.
Bez záchranných sítí, ne?
Ale asi
to jediné, co dnes skočilo, byla láska.
A lano se právě přetrhlo.
Ale no tak. Rory...
Já tě miluju.
A já miluju tebe.
Na co čekáme?
Tak jo, asi.
Proboha.
Řekla „ano“!
Astrid!
DÍVČÍ ŠKOLA SLEČNY SHANNONOVÉ ZALOŽENA 1890
Pardon!
- Pardon! - Bacha!
Seš celá?
Seš celá? Co se stalo?
Jo. To přežiju.
Co to čteš?
Zločin a trest.
- Jedna z těch. - „Jedna z těch?“
Co to znamená?
Nic. Já ji přečetla třikrát.
- Jako fakt? - Jo.
„Bolest a utrpení bývají nevyhnutelné.“
Jo.
Jo, to...
To není možný, cituješ Dostojevskýho. To je...
Kdes byla celej můj život?
Jak dlouho jsi ve Winter River?
Odjakživa.
Tebe jsem tu ale neviděl.
Jo, jsem tu jenom na skok, kvůli dědově pohřbu.
Než z něj mámin trapnej snoubenec udělal de facto zásnubní oslavu.
Oznámil datum jejich svatby.
Tak to je něco.
Kdybys znal mámu, je to pro ni dost typický.
Hraje v tom roli tvůj táta...
Ne.
Jo, to byl samorost.
Zastánce beznadějných případů.
Když se rozešli, jel do Brazílie.
Chtěl chránit pralesy.
Ale máma vyrůstala tady.
V tom domě na kopci.
Počkat. V Domě duchů?
Máma je Lydia Deetzová?
Bohužel.
Ta je legenda.
Pokud věříš na nadpřirozený kraviny.
Ty ne?
Ne.
Věřím jen tomu, co je vidět.
Vědě, faktům.
PRÝ MÁMA VRAŤ SE!
Jo, to bude pořád.
Návrat do šílenství.
Jo, za ten plot se omlouvám.
Máma ho vašim zaplatí.
Ne, to neva. Ti si toho ani nevšimnou.
Budu tu i zítra,
kdyby ses z toho šílenství chtěla trhnout.
HLEDÁ SE MRTVÁ NEBO ZNOVU MRTVÁ DELORES LAFERVEOVÁ
Podle svědka jde o tu, co vysává duše, ze Ztrát a nálezů.
A víte, co je divný?
Ven s tím.
Když z majitele udělala lidskej lívanec,
vzala z věšáku svatební šaty.
Ovšem. Tahle sešívaná úchyla
se upnula na romantický shledání s panem Juicem.
Nepřestane zabíjet,
dokud si ho zas neodvede k oltáři.
U podobných případů si říkám, proč se ze mě stal policajt.
Nejste policajt. Jste herec.
Díky, Janet.
Držíš mě nohama na zemi.
Neměli bychom vzít Beetlejuice do ochranné vazby?
Zkuste ho najít.
Nejspíš se teď skrývá.
K smrti vyděšenej.
ZÁHROBÍ
STÁVKA SOCIÁLNÍCH PRACOVNÍKŮ
EXORCISMUS V REKORDNÍ VÝŠI!
Trochu výš, hoši.
Aby nám tudy Delores neprošla.
Bobe.
Jako v zrcadle.
Bobe, budeš mi dělat vějičku.
Budeš furt chodit přede mnou.
Tak vysaje duši tobě a já zatím vezmu roha.
¿Comprende?
ÚMRTNÍ OZNÁMENÍ CHARLES DEETZ
POZŮSTALÉ: MANŽELKA-UMĚLKYNĚ A DCERA-TELEVIZNÍ MODERÁTORKA
Teď mám šanci.
Co?
Proč?
Ne...!
Delio, co se stalo...?
Zachycuji prvotní výkřik.
Zvětším ho, zavěsím na zeď
a vy všichni pak uděláte totéž.
- Proč? - Kvůli Kolekci.
Nemůžeme si upřímně připomínat, co bylo na našich zesnulých dobré,
dokud neuvolníme tu hrůzu, kterou nám způsobili.
Co hroznýho ti děda provedl?
Koupil tenhle dům a neřekl mi to.
Proboha!
Byl jsem ve městě pro krabice
a pak jsem tě slyšel.
To byla Delia.
Delio.
Dobrý.
Nevšímej si jí.
To od tebe bylo pozorné.
Astrid, pomůžeš mu s krabicemi?
Stěhováci přijedou za týden.
Tak snad budeme mít čas přenést se přes ten smutek.
A po svatbě se vrátíme
a dotočíme ten pořad.
Nemohla by máma říct těm duchům na půdě?
Adam a Barbara Maitlandovi. Ale už tu nejsou.
Straší v lepším domě?
Ne, našli jsme kličku, a tak odešli dál.
Klikaři.
VOLEJTE HNED! BETELGEUSE
BIO EXORCISTA
PŘEHLÍDKA FILMŮ MARIA BAVY
Myslela jsem, že jsem je ztratila.
To je z celonočního maratonu hororů Maria Bavy.
Byla jsem s tebou v devátém měsíci.
Během Prokletí smrti mi praskla voda.
Tátův oblíbený film.
Jo.
Můžu si to nechat?
Jo.
Líbí se mi ten model Winter River.
Ten dělal taky děda?
Ne, ten patřil Maitlandovým.
Tomu neexistujícímu páru duchů.
To jsem našla na podlaze.
Kdo je Beetlejuice?
To jméno už nevyslovuj!
Nikdy!
- Beetlejuice. - Ne! Astrid, myslím to vážně.
Když to jméno řekneš třikrát,
- budou se dít zlý věci. - Třeba?
Vlastně je na půdu vstup zakázán.
Rozumíš mi?
Rozumím tomu, že jsi trhlá.
ZDE LEŽÍ BETELGEUSE
Proboha, to jsi ty!
Takže se na mě neřítí los?
To je dechové cvičení.
Zkus vídat dennodenně duchy.
Astrid!
Nech ji být.
Ona mě nenávidí.
Že za Richardovu smrt můžu já.
Tys mě vinila za svou matku.
Ta mrtvá není.
A já tě nevinila. Já tě nesnášela.
To je rozdíl.
Nebylas moc milá.
Ne, sotva jsi věděla, že existuju.
Ale už to mezi námi klape.
Jo. Co jsem se zaprodala a proslavila, sblížily jsme se.
Ne, líbila ses mi už předtím.
Zas to děsivé dýchání!
Ono funguje!
Je z kurzu pro pozůstalé, odkud znám Roryho.
No ovšem.
Když Richard umřel, byla jsem v šoku.
Zpracovávala jsem své nevyřešené city
a Rory při nehodě na lyžích přišel o snoubenku.
Byli jsme ve stejném kruhu truchlících
a sblížili jsme se.
Jo.
Rozhicovalas ho, kdyžs byla úplně na dně.
Dobře, ale teď nejde o něj.
Tohle Astrid našla na půdě.
No a?
Čas od času cítím jeho přítomnost.
Jako kdyby číhal někde
těsně mimo dosah.
Ale poslední dobou
ho zase vídám.
Doufala jsem, že je to jen v mé hlavě. Ale teď tohle?
Lydio, chop se zase svého života.
Zbav se parazitů a tady toho.
Kam se poděla ta protivná malá gotička, co mě tehdy trýznila?
Je čas ji najít.
- Ahoj. - Ahoj.
- Jeremy, to jsi ty? - Jo.
Mami, budem s kamarádkou nahoře.
Dobře, bavte se.
- Ahoj, tati. - Synu.
On už v tom pokoji bydlí.
Máš fůru vinylů z devadesátek.
Kde je bereš, na eBayi?
Ne, probírám starý obchody.
Nevěřím ničemu, co si neosahám.
Příručka pro nedávno zesnulé.
Jo, tu mám z jednoho výprodeje ve městě.
Ty ilustrace jsou dost nechutný.
Je jako šunt, co by napsala máma.
Jak to máš s vašima?
Máma je od rána do večera v kuchyni a peče, aby se zbavila stresu.
Táta dělal v papírnách, ale pak měl nehodu
a teď je na plnej úvazek pecivál.
Nemůžu se dočkat, až odsud vypadnu.
Tys jistě navštívila fůru míst
na cestách s populární mámou.
Ani ne.
Táta byl větší cestovatel.
Měli jsme v plánu
navštívit 10 nejstrašidelnějších míst na Zemi.
Londýnský Tower, Draculův hrad...
jo, a pak už jsme to nestihli.
Co se stalo?
Lodní neštěstí.
Týden prohledávali Amazonku, ale jeho tělo nenašli.
Fakt ti chybí.
Jo.
Ráda bych měla možnost se aspoň rozloučit.
Ale nemůže ho...
tvoje máma...
nějak kontaktovat...
Tvrdí, že ho nevidí.
Jak to?
Je podvodnice.
To je myslím trochu tvrdý.
Zítra je Halloween.
Já vím. Mívala jsem ho ráda.
Táta se do toho vždycky pustil a vyrobil ty nejnepřiměřenější kostýmy.
Byla jsem myslím v druhý třídě a šla jsem za Munchův Výkřik.
- Ty jo! - Jo, byla to volba.
Ale teď se v ten den bude máma vdávat,
tak ho asi nesnáším.
V kolik je ta svatba?
O půlnoci. V hodinu duchů.
Trapný nápad budoucího otčíma.
A kdybys předtím
přišla sem?
Můžeme si,
nevím, objednat pizzu a rozdávat bonbóny.
Jen jestli chceš. Jako, není to...
žádnej nátlak.
Proč tu jsou ty děsný ptáci?
Pozorování ptáků byla tatínkova vášeň.
Obrátil jsem se na tvůj milovaný retro butik.
Poslali pár vhodných svatebních šatů. Dorazí odpoledne.
Bezva. Díky.
A...
někdo asi vyslepičil tu zprávu o nás pár novinářům.
Můžem fotky prodávat exkluzivně.
Pořadu by to pomohlo.
Hele... fakt se na tu veselku moc těším,
ale nemůžeme to pojmout skromně a soukromě?
Jo, jasně.
Je to tvůj velký den.
Noc. To je fuk.
Jsem celej rozhicovanej. Lautr celej!
Lydio?
Chci, abys vypadl z mýho života!
Slyšíš mě?
Lydio?
Na kohopak to křičíš?
Víš, jak jsme byli na párové terapii u doktora Glickmana?
Říkal, že něco zadržuju
a dokud se tomu nepostavím, neposuneme se.
A to měl pravdu.
A já ti to teď hodlám říct.
A upozorňuju, bude to znít fakt šíleně.
Chceš to slyšet?
Ovšem. Moc rád. Pojďme tu bariéru spolu prolomit.
Tak jo, chviličku.
Když jsem byla teenagerka,
terorizoval naši rodinu zlomyslný démon a chtěl mě přimět, abych si ho vzala,
aby se mohl vrátit do skutečnýho světa nadobro.
Věřila jsem, že už je napořád pryč,
ale nedávno jsem ho znovu zahlídla.
A teď se skutečně vrátil.
A já nevím, proč ani jak ani co dělat.
Takže kdosi jménem Beetlejuice...
Nevyslovuj to jméno!
Když ho vyslovíš třikrát, tak se objeví.
Dobře. Takže ten...
démon je očividně konstrukt nezpracovaného traumatu.
Toho, co mu máš čelit, jinak se to zhorší.
On není konstrukt. Je skutečný démon.
Je to pro tebe velký krok.
Ale jak říká doktor Glickman,
postrčím tě, jak je třeba.
Beetlejuice, Beetlejuice, Beetlejuice.
MÁTE PROBLÉMY? JÁ TAKY! PRVOTŘÍDNÍ PÁROVÝ TERAPEUT
Co se to stalo?
Jsme v tom modelu.
To není možný.
Co to sakra?
Já říkala, ať to nevyslovuješ!
Lydia Deetzová, dámy a pánové!
To jméno už nevyslovuj.
Nikdy! Musíme odsud, hned.
Beetlejuice, Beetlejuice, Beetlejuice.
- To je... - Beetlejuice!
Především byste měli vědět, že tohle je bezpečný prostor. Víme?
Klidně se vyjádřete. Nebojte se.
Cítím tu problémek, ale k tomu se dostaneme.
Ponořte se do sebe
a vyklopte to.
Ano? Kdo chce začít?
No dobře, tak já.
A je to, vidíte? Jdu do toho ochotně.
Vy dva byste se měli dotknout svého vnitřního dítěte.
Moje tu bude cobydup.
Všichni říkají, že má oči po mně.
Já osobně to nevidím.
Mazej, mrně.
Jste mé nezpracované trauma.
Jste výplod mé fantazie.
Vážně?
Je tohle výplod tvý fantazie?
Je na nohy.
Stejně jako taťka.
To ty jsi mě stalkoval.
Jestli stalkování znamená
chtít si zas vzít svou lásku,
jsem vinen v plném rozsahu. Pojď sem!
Domů, domů, domů!
ZDE LEŽÍ BETELGEUSE
Ať jdeš, kam jdeš, ať děláš, co děláš,
já na tebe tu budu čekat dál.
Co se stalo?
Měl jsem fakt divnej sen.
Jo, radši vysadíme ty prášky.
ŽIVÝ NÁKLAD
ZACHÁZET OPATRNĚ ŽIVÍ HADI
Hadi?
Konkrétně zmije.
Nejsou nádherné?
Svatební dar pro Roryho?
Pozdě. Nemají zuby.
Zaručeně neškodné a jsou pro mě.
Ve starém Egyptě
prováděla královna na hrobce svého faraona obřad s hady,
symboly nehynoucí lásky.
Jsi si tím jistá?
V podsvětí byli pro Rea stálým ohrožením
a znamenali chaos.
Vidíš, proto má být ve školách víc umění a míň čtení.
Splnilo se ti přání, jedem pryč.
Jdi se sbalit, odvezu tě zas do školy.
Počkat, co se stalo?
Kdybych ti to řekla, nevěřila bys mi.
Zaplatím celou kolonu stěhováků,
aby všechno odvezli na Manhattan,
až na ten model. Ten musíme rozštípat a spálit.
Takže svatbu rušíš?
Co teď bude ten zoufalec dělat?
Nejde o Roryho. Ale o Beetlejuice. Je tu.
V tom modelu. Já ho viděla. I Rory ho viděl, ale má to za sen.
Ještě nemůžeme jet.
Na zítřek něco mám s jedním klukem.
Tys měla čas seznámit se s klukem?
A ty čas se vdávat.
Nemyslí to tak. To je karma.
Třeba. Jela jsem na kole a pobořila jsem mu plot,
pokecali jsme
a pak mě pozval na Halloween.
Můžu jít, mami?
Prosím?
Nedovolím, aby nám zas ten postrach lidstva narušil rodinu.
Nikdo tam nepůjde a nevysloví jeho jméno!
To zvládneme, ne?
Mami, no tak! Přijdu pozdě.
Koleda, koleda!
- Máš určitě správnou adresu? - Jo.
Jefferson Lane 125.
Nesuď je.
Jeho táta měl pracovní úraz
a jsou na tom zle.
Koleda, koleda!
Roztomilej.
- Co děláš? - Chci se pozdravit s rodiči.
Jako fakt?
Nejdeme na píseček.
Není nám šest. Nic nebude.
Dobře, máš pravdu.
Bavte se a v deset tě vyzvednu.
Ani o vteřinu později.
Dělej, rychle!
Koleda, koleda!
Trochu jsem vybrakoval sklep.
Zapomněl jsem, že toho máme tolik.
To ses fakt přemohl.
Jo.
Ten kostým Jamese Deana se mi líbí.
Děkuju. Ale...
podle našich vypadám spíš jako Richie z Happy Days.
Tvůj kostým vypadá skvěle.
Kdo že to má být?
Marie Curieová.
Dvojnásobná nobelistka, fyzička a feministka.
Ta, co objevila radiaci. Že jo?
- Jo. - Jo.
Ta práce ji zabíjela. Ani si toho nevšimla.
Na někoho, kdo umírá na nemoc z ozáření,
vypadáš nádherně.
Přinesla jsem sladkosti. Spíš spoustu...
Je toho asi přespříliš. Ale můžeme, já nevím,
stláskat, co zbude, chceš?
Nebo ho můžeme rozdávat už teď,
jestli
- to chceš udělat. - Jo,
vlastně se musím k něčemu přiznat.
Radši bych zůstal tady s tebou.
Tak fajn.
Jo.
To taky jde.
Prosím tě, nevyšiluj.
Co jsi zač?
Vždyť víš, ne?
Astrid, vážně nemáš proč se bát.
Ty jsi duch.
Máma měla pravdu. Sakra!
Vždy, když se naši hádali, sebral jsem tátovi šest piv
a šel se zašít tam na strom.
A jednoho dne
jsem uklouzl
a spadl.
Jak už je to dlouho?
23 let, 5 měsíců a 14 dní. Ale kdo by to počítal?
Trčím tu 23 let.
Nedostanu se dál než k tomu stromu.
A celou dobu jen pozoruju, co se kolem děje.
Ale pak jsi přišla ty
a vidělas mě.
Tak dlouho jsem tu byl sám,
že to působilo jak výbuch v hlavě.
Bylo to úžasný.
Ty jsi úžasná.
- Měla bych už jít. - Astrid, já vím. Je to šílený.
Ale já tě mám vážně rád
a chci, abysme byli spolu.
Jak?
Jsi mrtvej. A já živá. To nemá žádnej smysl.
No...
co kdybych ti řekl,
že jsem přišel na to, jak se vrátit.
Být zas člověkem.
Je to v tý knize.
Dostane ji každý, co umře.
Je to trochu složitý,
ale dá se to udělat jen s pomocí někoho živýho.
Takže bys mi mohla skutečně vrátit život.
Já nevím. Co se zeptat třeba mý mámy?
Ta by měla být na nemrtvý expert, ne?
No jo, ta...
určitě ti uvede milion důvodů, abys do toho nešla.
Ale já ti dám důvod, proč mi pomoct.
Uvidíš se se svým tátou.
Zase.
První den otevřených dveří je od neděle za týden,
pak se začnou hrnout nabídky.
Kde je Rory?
V obchodě.
Vyměňuje bonbony, co jsem koupila, za mrkev.
Protože Rory rád kazí zábavu. I na Halloween.
Musím běžet. Nashle v kostele.
Tu svatbu nerušíš?
Ne, Delio.
Kam jdeš?
Na hřbitov.
Pohovořit s duchem svého chotě.
Já taky musím mazat.
Spoludohlížím na menší Jane a její skupinu skautek.
Týdny jsme vymýšlely téma pro kostýmy.
Shodly jsme se, že nic od Disneye.
My měly nejblíž k Disneymu, když šla Astrid za Popelčinu mrtvou matku.
Neuhádneš, co děvčata vymyslela.
Ovocný salát.
Není to geniální?
Je to zdravé a nekontroverzní.
Já půjdu za...
HYPOTÉKA
...„zpětnou hypotéku“.
Jako „hypotéka“ pozpátku.
Kde je Astrid?
Má rande. Své první.
Jsem asi víc nervózní než ona.
Ten kluk bydlí na Jeffersonově.
O té ulici mi nemluv.
Mám tam dům, který mi kazí perfektní skóre.
Můžu si za to sama.
Ten dům byl na prodej už léta,
ale říkala jsem si, že když prodám „Vražedný dům“,
budu pak špička.
Vražedný dům?
To je který?
125.
Tam jsem ale vysadila Astrid. Šla ke klukovi jménem Jeremy.
Jeremy Frazier?
Příjmení mi neřekla.
To nemůže být on.
Jeremy Frazier byl noční můra.
Před třiadvaceti lety zavraždil rodiče.
Policie ho našla v domku na stromě.
Když ho chtěli dostat, spadl, zlomil si vaz
a byl na místě mrtvý.
To stačí, aby ses dostal do Záhrobí?
Nakreslit křídou dveře?
A třikrát zaklepat?
Dělám, co se tu píše.
Trapný.
Tak jo, není to trapný.
A teď? Prostě projdeme?
Já můžu. Ale ty, když jsi ještě živá,
musíš nejdřív přečíst tohle zaříkadlo.
„De mundo vivorum audeo in iterum...“
NA PRODEJ JANE BUTTERFIELDOVÁ
Astrid!
Jeremy, to jsi ty?
„Ut liber iterum ambulet alius.“
Dobrý.
Tak snad to zabralo.
Astrid!
Jdem za tvým tátou.
Astrid! Ne!
Tak jo.
Jen tu počkej.
Zjistím, kam máme jít.
Hlavně se zeptej, kde mám tátu.
S dovolením, pardon...
Šťastný a veselý.
Díky.
Musíme na imigrační.
ZDE NENÍ VÝCHOD
Promiňte, můžu mluvit s vaším vedoucím?
Manželka mě stáhne z kůže, jestli nebudu brzy doma.
To je milé. Vemte si číslo a posaďte se.
Ty vole, kámo.
Ó, mocnosti záhrobní,
přijměte Charlese, jakož jsem já přijala jeho skon.
Nepřijala.
A nepřijmu.
Smutek nemá konec platnosti.
CHARLES DEETZ OTEC, MANŽEL, POZOROVATEL PTÁKŮ
To je dobrý.
Ale smutek nemá konec platnosti!
Králové obchodu,
Rytíři burzy,
uznejte ho hodným vstoupit do bran vaší říše.
Už tady nejsi, můj králi.
Ale s požehnáním andělů nehynoucí lásky,
já, tvá přeživší královna,
hrdě převezmu tvé povinno...
- Moc děkujeme! - Tu máte. Děkuju.
- Děsnej dům. - Je ti něco?
Vypadáš napjatě.
Jen předsvatební nervy.
Půjdu si vyzkoušet šaty, ale nechoď tam,
vidět mě před obřadem přináší smůlu.
Jasně.
- Ahoj. Kdopak je tu za klauna? - Koleda, koleda...!
Koleda, koleda!
Tak prosím.
- Jablíčka... - Děkujeme!
...mrkvičky a rozinky, protože tlusté klauny nemá nikdo rád.
Nechci, ale co mi zbývá.
Beetlejuice, Beetlejuice, Beetlejuice.
Čus, je tu Juice.
Řekni mi, co to znamená.
Tak se podíváme, ne?
Stručně řečeno je tvoje dcera v zadeli.
Chce si vyměnit život s tím klukem.
On se bude moct vrátit, ona zkejsne na druhý straně.
Jednosměrná jízdenka na Cajdák.
- Na Cajdák? - Přesně.
Na vlak s konečnou na Onom světě.
Do toho nesmí nastoupit.
Musíš mě tam dostat, abych jí pomohla.
No, dostat tě tam můžu, ale bude to něco za něco.
Samozřejmě. Co bys chtěl?
Mám jednu exmanželku.
Je trochu mešuge. Jsme od sebe.
Je citově závislá.
Kdybych se od ní trvale odtrhl.
Chceš se se mnou oženit!
To je mi ale nápad!
Jak mám vědět, že dodržíš slovo?
Na duši svý mrtvý matky.
Jejda!
No tak dobře.
Když mi pomůžeš zachránit dceru.
Chci to písemně.
Ukaž.
A podpísek.
MANŽELSKÁ SMLOUVA
Udělám tě tak šťastnou.
Ježíši! Jak se tam máme dostat?
Jo.
Nedá se tam nakráčet hlavním vchodem.
Potřebujeme posedlost démonem.
Přidělený pracovník stávkuje a čekárna...
Vyřiďte Beetlejuiceovi, že ty lidi mám v domě dál.
Haló? Haló?
Neviděli jste nás.
¿Comprende?
Bobe,
hlídej to s klukama.
Ať nikdo neprojde.
Jdeme, zlato.
Zpátky do práce!
- Koleda, koleda. - Koleda, koleda.
No, no!
Každý jeden.
Věříme si.
Tak určitě. Blbečku.
Tak, děti, první teď půjdou jahůdky.
Netlačte se.
Ruce na hlavu, sráči!
Nebo to tu tvým mozkem vymaluju!
Hlásím 10-31.
Ale no tak.
To bylo moc nucený.
Nezapomínej, jen utrousit.
Nenuceně.
Musíš být sám sebou.
- Pozor. - Olgo,
co je to za virvál?
Došlo k porušení zákona 699.
Jako že někdo nelegálně pronikl k nám do Záhrobí?
...porušení zákona 699.
Je načase povolat Ghúlskou hlídku.
Potřebuju zahájit pátrání po dvou podezřelých.
Tenhle šupák
si říká Beetlejuice.
A jednu živuli.
Jistá Lydia Deetzová.
Vykopněte všechny dveře. Nadzvedněte každej náhrobek.
Klidně i prosejte písky na Titanu, když bude třeba!
Chlapi,
na tohle jste byli odjaksmrti cvičený.
A pamatujte...
Zůstat sami sebou!
Jo!
Co to sakra je?
Kde to... Co?
Ne...!
Ne!
Prosím!
Co když došlo k chybě?
Protože já tu nemám být.
Vážně?
Ne. Já mám přednostní odbavení.
Je tu na to fronta?
PASY ZDE ODJEZDY
Vlak na Onen svět v 8:35 je bez zpoždění.
Další.
Stůjte na značkách a dívejte se do kamery.
Řekněte „sýr“.
Wow!
Seš v cajku?
Ne, je mi divně.
Mně je báječně. Včíl mudruj.
- Co se stalo? - Je to prostý.
Vzpomínáš si na to zaklínadlo, co jsi recitovala?
To jsi odsouhlasila, že vyměníš svůj život za můj.
Cože?
Potřeboval jsem ho, abych byl zas volný.
Má místenku v Cajdáku.
Jednosměrnou na Onen svět.
Jestli pohnete, stihnete ten v 8:35.
- Ne! Počkat! - Moc děkuju.
S tím jsem nesouhlasila!
A jak že projdu zpátky?
Nejdřív si to nechte orazítkovat. Okénko 11.
Až pak bude ten přenos trvalý.
IMIGRAČNÍ
Tati?
- Astrid? - Tati?
Tati! Pomoz mi!
Tati!
Astrid!
Brzy, můj milovaný.
Brzy.
Pozor! Porušení zákona 699!
Čistý. Jdeme.
Jsme jak Bonnie a Clyde. Bez děr po střelách.
Víš vůbec, kam jdeme?
Jde se na konec chodby,
třikrát doprava, devátýma dveřma
a rovnou k vlaku Cajdáku.
A ty jdeš kam?
Musím si nejdřív odskočit.
ODJEZDY
CAJDÁK
Vlak v 8:35
jede na Onen svět.
Nastupujte
do Cajdáku!
Ne. Ne!
Ne!
Jo!
Astrid!
Ne...!
Ne, ne!
Prosím, ne!
Rozbal to, holka!
Hej!
Astrid!
- Sakra! - Ani hnout!
Tam.
NOUZOVÝ VÝCHOD
Mimochodem, viděla jsem tátu.
Kde to jsme?
Nevím.
To je Saturn.
Asi budeme na jednom z jeho měsíců.
Záhrobí je fakt tak divný!
Písečný červ! Poběž!
Chyť se mě!
Tady! Pojď!
Marie Curieová.
Po nemoci z ozáření.
- Že jo? - Učím se od nejlepších.
Máme skvělou dceru.
To máme.
Pojďte!
Vím, že mě nevidíte, ale já vás obě sleduju pořád.
A nechci být důvodem, proč jste se rozešly.
Potřebujete se.
Prospíváte si.
Odjakživa.
Pozor! Porušení zákona 699.
Musíme zpátky do Winter River.
Ne, dokud Astrid nezíská svůj život.
- Pozor! Zjištěn narušitel! - Jdeme.
Ghúlská stráž průlom našla a uzavřela ho.
Nějaké stopy po panu Beetlejuiceovi? Nebo po té živuli?
Hledáme dál.
Ale máme něco, co snad pomůže.
„Bob?“
Povím ti, jak to bude probíhat.
Buď se ty tvý scvrklý pysky začnou hejbat,
nebo ti tu prťavou lebznu rozkřápnu jako vlašskej ořech.
Kde je Beetlejuice?
OTEVŘENO
- Rory? - Otče,
všude vidím lidi se scvrklou hlavou.
Neboj, neboť tvé oči spatří divné věci.
Jsi naplněn strachem a chvěním?
Jo! Mám naděláno v kalhotách.
Co vy tady?
Hledám ztracené ovečky, abych je navrátil do světla.
Nechcete svézt do kostela?
Koledu, nebo něco provedu!
Pardon, já jen... já... Hned se vrátím. Jen...
Promiňte. Jen...
Promiňte, přijdu pozdě na svatbu.
Mám dotaz. Jak se odsud dostanu?
Protože někdo udělal chybu.
Mám pauzu. Vemte si číslo. Posaďte se.
Ne, ty zmije
byly bez zubů. Připlatila jsem za to.
Drahá, jste mrtvá, víte?
Vemte si číslo a posaďte se.
Není tu někdo, kdo má pravomoc mi pomoct?
Tahle hláška vám zabírala?
Já nejsem mrtvá!
Víte co? Mám tu manžela. Charles Deetz.
Ten to napraví. Zavolejte mu, napraví všechno.
No, tak teď už ne.
Ne, počkejte! Já mám konexe!
Mám konexe! Já jsem konexe!
Ne.
Beetlejuice. To ne.
Beetlejuice.
Jsem tu.
Já to chápu. Když jsi teď mrtvá, chceš si povyrazit.
Pomůžete mi najít Charlese, prosím?
A pak VIP salonek.
- Se ví. - Dobře.
Jen co najdeme mou uprchlou nevěstu.
Kde je?
Tak mluv.
IMIGRAČNÍ
Stůjte za čárou, dokud nebudete vyzváni.
ODJEZDY
Nerazítkujte ten pas!
Jdeš pozdě.
Myslím, že to řekl Dostojevskij:
SAKRA, SMŮLA!
„Sbohem, zmrde!“
Tudy. Za mnou.
Další!
Pozor! Zjištěn narušitel.
Tudy.
...zákon 699. Máme tu narušitele.
Tak, dál už nemůžu.
- Tak jo. - Mám tě ráda.
Já tebe taky, beruško.
Ať máš báječný život.
Dávejte na sebe pozor.
Jo.
- Na shledanou. - Dobře.
Díky, žes mě zachránila.
Mrzí mě, že jsem ti nevěřila, že vidíš duchy a...
nevím, prostě mě to mrzí.
Astrid, já...
Lydio! Pojďte, jdete pozdě!
Propána! Moje svatba!
Budeme začínat.
Po tom všem, co se dnes stalo,
víš, že to nemusíš udělat?
Vím, ale když to neudělám teď, neudělám to nikdy.
Ale seš si tím jistá?
Rory mě miluje a to mi musí stačit.
Rychle, má drahá! Pojďte...!
A přivítá ztracenou ovečku ve svém domě.
Propána!
Já myslel, že jsi zdrhla.
Ne, jenom mě zachraňovala před klukem z pekla.
Co je to za lidi?
To je jen pár influencerů.
Nikdo pod pět milionů sledujících
a tamhle je myslím někdo z vedení Netflixu.
Můžeme už?
Jo. Kde máš šaty?
Hlavní je, že jsem teď tady.
Tak pojďme rovnou ke slibům.
Moment, kde je Delia?
Čau!
Tady.
Zklidnila mě před svatbou.
Tekly mi nervy.
Dobrý, padej.
Vy.
Vy jste to
z mého snu.
No, jsem spíš přes noční můry, ale díky.
Ty jsi...
Dohoda zněla, že nikdy nevyslovíš mý jméno, vůbec!
Jaká dohoda?
S ní, abych tě zachránil.
A můžeš mi říkat „tati“.
Lydio.
Ty si ho chceš vzít?
Byla jsem zoufalá a tohle byla jediná možnost.
Lydio. Co se tu děje?
Ty jo.
Trapas.
Zatím jsi neudělal velkej pokrok,
takže bych navrhoval nějakou medikaci.
SÉRUM PRAVDY
Klidně se svěř. Otevři se.
To tvý divadýlko je podle mě podfuk.
Nikdy jsem nevěřil na duchy a přízraky.
Cože? Celou tu dobu?
Proč ses teda chtěl brát?
Peníze!
Jako manžel vydělám víc než jako tvůj manažer.
A žádná snoubenka mi neumřela.
Šel jsem do toho kurzu,
abych poznal a využil bezmocný ženy!
A tys byla jako výhra v loterii.
Co trochu fyzioterapie?
Děkujeme, že jste přišli na tuto výjimečnou událost,
ale teď bychom potřebovali trochu soukromí.
Kampak, Padre?
Zlato, mám ještě jedno překvapení,
a je od srdce.
Na nás jaro nečekalo, holka,
vždy bylo o krok před námi.
A my tančili dál.
Mezi stránkami, kde nás srovnala
ta žhavá, horečnatá žehlička lásky
jako pruhované kalhoty.
MacArthurův park se rozpouští ve tmě,
ta sladká, zelená poleva stéká.
Někdo nechal dort na dešti,
teď už ho asi nezvládnu.
Upéct ho trvalo tak dlouho
a ten recept už neseženu.
Už ne.
To ne.
Vzpomínám si na ty žluté bavlněné šaty,
jak pěnily se jako vlna
na zemi u tvých kolen.
Na rukou jsi měla ptáčky jako miminka
a staří pánové hráli dámu
tam pod stromy.
MacArthurův park se rozpouští ve tmě,
ta sladká, zelená poleva stéká.
Někdo nechal dort na dešti,
teď už ho asi nezvládnu.
Upéct ho trvalo tak dlouho
a ten recept už znovu neseženu.
To ne.
Miluju dobrou snovou pasáž.
Dočkám se zas jiné písně
a budu ji zpívat.
Budu pít víno, když bude teplo,
a nenachytáš mě, jak hledím do slunce.
A po všech těch mých životních láskách,
po všech mých životních láskách
ty budeš dál ta jediná.
Vezmu život do vlastních rukou
a využiju ho.
Získám si obdiv
v jejich očích, a zas ho ztratím.
Pane Juici,
porušil jste zákon 699!
Stop!
Seber je, Danno!
Beetlejuici!
A do p...
Jsem zpět.
Miláčku!
Jsi nádherná!
Jsi taková...
- v celku. - Je můj!
Moje vina, ne tvoje.
Víš, zlato,
poslední dobou se toho u mě dost změnilo.
Taková krize záhrobního věku.
Tvá duše patří mně, má lásko.
Navěky.
Nechtěj být navěky se mnou. Jsem vlk samotář.
Potřebuješ spřízněnou duši.
Někoho, kdo tě zcela chápe. Například...
Potřebuju něco na kreslení. Rychle!
Píseční červi!
Nejhorší svatba vůbec!
Pojď sem, chlapáku!
Tudy. Dobře!
- Jdeme! - Hele!
MANŽELSKÁ SMLOUVA
Máme dohodu.
Nemusí si tě vzít.
- Cože? - Porušils zákon 699.
Jo, dostals mámu ilegálně do Záhrobí.
Podle tý knihy je ta smlouva neplatná.
Mrzí mě, že nám to nevyšlo ani tentokrát,
ale ten šestisetletý věkový rozdíl
byl na mě trochu moc.
Beetle...
Beetlejuice.
- Hej! - Beetlejuice.
Měli jsme se vzít ve Vegas.
Zřejmě jdeme pozdě, hoši.
Zapáskuj místo činu, zavolej techniky
a nepouštěj sem žádný novináře.
Mladá dámo, právě jste vymetla s Beetlejuicem.
Rozlučte se,
můžete si udělat selfie, jestli chcete,
ale rychle.
Vy půjdete se mnou.
Cože? Delio, cos provedla?
Naletěla jsem
a čekám, že nám vrátí peníze.
Ty hadi byli jedovatý, že?
Jo. Umřela jsem ostudou.
Tvé dílo stoupne na ceně.
Tak to je dobrý.
Delio,
budeš mi chybět.
Ne. Najdu Charlese a budeme vás strašit,
až budete škemrat, ať táhneme!
Na pár živulí slušná práce.
Nechoďte k nám, než nastane váš čas,
a do tý doby nezapomeňte
být samy sebou.
Pojď, krásko,
máme rande u pana komisaře.
Charlesi!
Delio!
Ty jsi tady taky?
Ach, Charlesi.
Tak moc rád tě vidím!
Charlesi,
podívej, co se mi stalo!
Vlak v 10:13
na Onen svět!
Nastupujte
do Cajdáku!
Chci vám všem Duchařům
poděkovat za podporu po všechna ta léta,
ale tohle je můj poslední díl.
Strávila jsem hovory s mrtvými tolik času,
že už je načase začít žít.
Raději budu vytvářet vzpomínky s těmi, které mám ráda,
než abych se jimi pak trápila.
Proboha! Co to je?
Mami!
To byl teda divnej sen.
S LÁSKOU VZPOMÍNÁME BOB, L. P. 1372 – 2024
Překlad: Petr Zenkl