Tati, unde mergem?
Nu știu.
Conduci prea repede!
- Tati, conduci prea... - Taci!
- Scuzați-mă! - Nimeni nu poate intra...
- Amice, rămâi în spatele... - Sunt un membru al familiei.
Sunt Lucas, m-ați sunat sau un detectiv m-a sunat.
- Locuiești aici? - Fratele meu locuiește aici.
Ce s-a întâmplat?
Unde e Jeff?
Fetele sunt bine? Unde-s fetele?
Dle, așteptați! Bine? Așteptați aici.
Dumnezeule.
E-n regulă. E-n regulă.
Haide.
Tati, n-am ajuns încă?
Ochelarii mei s-au spart.
Ce e?
E-n regulă.
E-n regulă, vino.
E cineva înăuntru.
Haide!
Haide, aprinde-te!
Tati! E o femeie afară.
Și stă în aer.
De ce plângi?
Sunt trist, scumpo.
De ce ești trist?
Mami și cu mine am încercat din răsputeri,
dar uneori lucrurile nu sunt așa cum vrem noi.
Tati te iubește, știi asta, nu?
Da.
Nu pot să văd.
Ce e ăla?
Uită-te acolo.
Tati?!
Uite, Lilly, o cireașă.
Subtitrarea: Flavius Gomei Subtitrari-noi Team/www.subtitrari-noi.ro
TRADUCEREA DUPA SUNET TIMPI ADAUGATI MANUAL
Facebook: Flavius Gomei Subtitrari-Noi
CINCI ANI MAI TARZIU
Burnsie, pe unde ați umblat?
Ei bine, vom mai arunca o privire pe sectoarele 1,7, 12 și 33.
- Astea-s numere, nu? - Da.
Benzinăria...apoi pe drumul...
Doamne, urăsc să fac asta.
Ce?
Nu ne-au băgat ultimul salar.
Stai așa.
În regulă.
Mulțumesc, Doamne. Nemaipomenit.
- Ai vorbit cu Burnsie? - Da.
Care e următoare mișcare?
Vor sta toată ziua prin pădure jucându-se de-a cercetașii?
Bine că n-am rămas însărcinată.
Ce e cu tine?
Nu mi-au plătit ultimul salar.
Fie ai probleme cu banca sau...
Banii s-au dus.
Mă gândesc la fratele tău.
Ăsta e răspunsul corect.
Ascultă, iubitule...
Dacă fratele tău ar vrea să-ți cheltuiască toți banii,
să știi că e-n regulă din partea mea.
Mă duc să mă ușurez.
Burnsie!
Ce?
Burnsie!
Doamne!
Îi vom suna?
Lasă-mă un moment.
Ar trebui să-i sunăm. A zis să-i sunăm.
Ronnie, taci...măcar pentru o clipă.
Aici, băiete. Miroase asta.
E cineva?
Da. Da, da.
Sâmburi de cireșe.
Burnsie!
Burnsie.
Putem să-i sunăm acum?
Le-au găsit.
Faci mișto de mine.
Le-au găsit pe fete.
În viață.
Sunt doctorul, Dreyfuss. Tu trebuie să fii Annabel.
Așa-i.
Cum se simt?
Trebuie să vă avertizez... Nu va fi ușor.
Din păcate, vârsta Victoriei e prea mare
pentru a-și mai putea îmbunătăți vocabularul.
Dar e prea devreme să determinăm dacă...
Și sora ei?
Asta e o altă poveste.
Da.
Bună, Victoria.
Tu ești, Lilly?
E-n regulă.
N-o să-ți fac rău.
E-n regulă.
Nu trebuie să-ți fie frică.
Când erai mică aveai o pereche din ăștia.
Îți aduci aminte?
Lasă-mă să ți-i pun. E-n regulă.
O să-i las aici.
E-n regulă.
Da.
Așa.
Tati?
Nu, scumpo.
Nu, scumpo, nu sunt tatăl tău.
Sunt fratele tatălui tău.
Îți amintești? Sunt unchiul Luc.
Tată?
E-n regulă.
Tată.
E-n regulă.
Dr. Gerald Dreyfuss, dle judecător. Fetele sunt în grija mea...
De când le-am găsit, acum 8-10 zile în urmă.
Și cum ați defini progresul lor?
Puternic și rapid.
Dacă îmi permiteți.
Dle judecător, Victoria și Lilly au fost găsite în condiții neimaginabile,
izolate, flămânzite.
Frica le-a blocat orice contact cu societate.
Copilăria lor a fost compromisă din cauza abandonului lor.
Forțate să supraviețuiască unor asemenea condiții,
fetele și-au creat un părinte imaginar.
Un părinte care să le hrănească, să le cânte și să le protejeze.
L-au numit, "Mama".
În sânul unei familii iubitoare, Victoria și Lilly au șansa la o viață normală acum.
Cu îngrijirea corectă și cu afecțiunea necesară vor fi bine.
Mulțumesc, dre Dreyfuss.
Doamnă Podolski!
Ați vrea să vă adresați curții?
Bună dimineața, dle judecător.
Vreau să-i mulțumesc lui Lucas pentru că a făcut un lucru extraordinar.
Lucas n-a renunțat niciodată la nepoatele lui.
Dar a făcut-o pentru fete nu pentru el însuși.
Și dacă mai are cele mai bune intenții.
Trebuie să știe că nici salariul sau locuința sa mică
nu poate acoperi îngrijirea fetelor.
Lăsându-le singure, două fete...
Pe câți ai pupat în fund?
Nu pe atâția cât ai făcut-o tu.
Desigur că vrea fetele, Lucas.
Nu poate să le ia așa pur și simplu.
Nu sunt ale ei ca să le ia.
Știu că nu e corect.
Îți spun eu ce nu e corect.
Nu e corect că a ajuns să-mi cumpere nepoatele.
Ar fi un lucru așa de rău?
Ce?
Annabel cântă într-o trupă, și tu desenezi pentru a trăi.
Modul în care trăiți, și pentru a avea un copil în viața voastră...
Pe bune acum.
Ce vrei să spui, Gerald?
Când vine vorba de îngrijirea fetelor...
Judecătorul va ține cont de recomandările mele.
Și-n momentul ăsta...
Aș minți dacă n-aș spune că e mai bine să le aibă în grijă dna Podolski.
Dar adevărul e că nu vreau să trăiască în celalt capăt al țării.
Așa că...
Ne putem ajuta unul pe celalt.
Tu le vrei pe fete, eu vreau să am acces la ele mereu.
Ce vom face?
Casa asta e un institut pentru cazurile de față. Chiria e gratis.
Dacă închiriați casa, le aveți și pe fete.
Asta e o glumă, nu?
Nu fi un măgar.
- Uite, Jean. - Nu.
Vreau doar să le văd. Asta e tot.
Le vei vedea. Ai tot dreptul și respect asta.
Dar în momentul de față, avem nevoie de intimitate.
Lasă să se mai domolească lucrurile.
Să ne găsim liniștea.
Bine?
Scuzați-mă.
Se pare că începe să-și recapete încrederea în oameni
și să-și îmbunătățească vocabularul.
În cele din urmă, Victoria are toate șansele să-și amintească experiența
din ultimii ani de izolare.
În regulă, Victoria.
Vreau să te relaxezi.
Te simți adormită?
Vreau să-mi povestești din nou. Poți să-mi povestești?
Cu mult timp în urmă, o femeie
a fugit de la un spital cu oameni triști.
A luat un copil...și-a sărit de pe o stâncă.
De unde știi povestea asta, Victoria?
"Mama" ți-a zis povestea asta?
- Da. - Cum?
Mi-a zis asta într-un vis.
Continuă, Victoria.
Și nu poți spune nimănui unde vă mutați?
Nu.
Asta e ciudat.
Știu, dar e important pentru fete.
Au avut o viață dură.
E jalnic.
Toate familiile sunt jalnice.
Da, dar asta e jalnică din cauza incidentelor.
Nici nu mi-am dat seama când s-au petrecut toate astea.
- Părăsește-l. - Nu pot.
Nu te-ai băgat în asta pentru așa ceva.
Nu pot să fac asta.
Domnișoara "Sensibilitate".
- Ești într-o trupă rock. - Am fost într-o trupă rock.
Bună, fetelor.
Bună.
Vino aici.
Mamă.
Nu-mi spune așa, nu sunt mama ta.
Sunt Annabel. Îmi puteți spune așa.
Sau Anny sau cum vreți voi.
Ne vom înțelege, nu?
Mamă.
Hannson.
Nu sunt rapoarte care să coincidă cu povestea pacienților voștri
între anii 2008 și 2012.
Și nu este niciun spital de psihiatrie în Clifton Forge.
Unde ar fi cel mai aproape?
În Falls Church, la 32 de km de aici.
Jurnalul acesta conține registrele insulei St. George.
Asta vine la vreo 7 km de nord de aici.
Tocmai mi-ai spus că nu există spitale de psihiatrie prin împrejurimi.
Nu sunt.
St. George le-a închis în 1878.
Pagina 31.
Pacientul Brandon.
- Annabel! - Da?
- Hannson e afară. - Scumpo, acolo stă el.
Dar plânge.
În niciun caz copiii ăștia nu sunt pregătiți pentru asta.
Scumpo, știu că e greu, dar totul va fi bine. Promit.
Nu știu dacă pot face asta, Luc.
Te iubesc, fetițo.
E cineva în casă.
Cine?
Victoria?
Lilly?
Nu e nimeni.
Cineva e aici, l-am văzut.
Scumpo!
L-am văzut.
Lasă-mă pe mine, mă duc să verific jos.
Du-te și vezi fetele.
Lucas?!
Lucas!
Dumnezeule.
Lucas!
Chop! Chop! Chop!
Îmi pare foarte rău, Annabel.
Medicii mi-au spus că răspunde la tratament.
Și e foarte probabil ca coma asta să fie una temporară.
Ce-o să se întâmple acum?
Vom continua.
Și fetele...Lucas...
Fetele au nevoie de tine. Au nevoie de protecția ta.
Dar nu sunt pregătită pentru asta.
Nu pot să fac asta, nu e domeniul meu.
Nu poți pierde custodia.
Și Lucas va fi norocos dacă-și va revedea nepoatele.
Am verificat peste tot.
Ușile și ferestrele sunt închise.
Nu sunt urme de efracție. Nu s-a furat nimic, așa că...
Mi-am imaginat eu, nu?
În regulă, mulțumesc.
În regulă, fetelor.
Vom fi doar noi trei pentru o perioadă.
Nu știu ce părere aveți despre asta, dar n-avem de ales.
În ce sens sunt afectate?
Vorbesc cu pereții.
Și ce spun?
"Mama".
Ce e asta?
Ele au făcut-o.
Au găsit o păpușă în cabană, Victoria.
Cine a făcut păpușa?
Mama.
Pe păpușă o cheamă Mama?
Sau Mama a făcut păpușa?
Mama a făcut păpușa.
Și cine e Mama?
Tu ești Mama, Victoria?
Sunt dr. Dreyfuss, vă rog să lăsați un mesaj.
Dre. Dreyfuss, sunt Louise de la Arhivele Naționale din Clifton Forge.
Am găsit ceva care aș dori să vedeți.
Sunteți bine?
Ce e așa amuzant?
Noapte bună.
Nu!
Cum vreți voi.
Mișto iarbă, Bruce.
Victoria.
Mamă.
Știți cât e ora?
Nu cred că știți. E târziu, foarte târziu.
Nu face asta.
Ce să nu fac?
Nu te uita în dulap.
De ce? Ce e în dulap?
Nimic.
Bine.
A fost o zi lungă, așa că, ar trebui să mergeți la culcare.
Vreți să las ușa deschisă?
Noapte bună.
Spune-mi ce s-a întâmplat.
Cred că cineva le vizitează.
Cine?
Nu știu.
Și tu crezi asta?
Am auzit-o.
Le cânta.
Ai auzit-o?
- Așa cum o face și Lilly? - Da.
Ceva de genul?
Da, dar era diferit.
Vocea ei era mai groasă.
Victoria arătă semnele
unei persoane cu probleme mintale.
Cred că ea și "Mama" e aceeași persoană.
E ceva tratabil. Au mai fost pacienți cu astfel de probleme.
Eu sunt în siguranță?
Ce? E doar o fetiță.
Las-o baltă.
Am găsit cel de-al doilea dosar al femeii ăleia.
Illyes Brandon?
Nadye Brandon.
Lucruri pierdute pe care oamenii n-ar fi vrut să le găsească.
Acum 20 de ani, când s-au mutat în Sanatoriul Clifton Forge,
unele dintre cele mai vechi bunuri n-au fost revendicate de către rude.
Au fost trimise aici ca să fie depozitate.
Nu sunt o persoană religioasă, dar nu cred că ăsta e un loc potrivit
ca rămășițele umane să rămână pe un raft al unei clădiri guvernamentale.
Credeți în fantome?
Nu pot să spun că da.
Când un corp este abandonat, este disecat în așa fel încât
nu mai este de recunoscut.
Fantomele sunt emoții deformate și condamnate să se repete la nesfârșit.
Până când tot răul care i s-a făcut se va îndrepta.
Ce e asta?
Răul.
Jeff?
Salvează-mi fetițele.
Du-te la cabană.
Țineți-l.
Mi-ai făcut un desen.
E cel mai bun dintre toate.
Mulțumesc.
Și eu am făcut unul.
Poftim.
Îți place?
Cum e?
Să fii o mămică singură?
- E minunat. - Da?
- Mă urăsc. - Cum să te urască?
Nu te urăsc.
Din partea ta e ușor de spus.
- Tu ești unchiul cel mai tare. - Sunt unchiul cel mai tare.
Ce? Ce s-a întâmplat Anny?
Pereții sunt plini de desene. Trebuie să-i curăț.
- Sigur asta e? - Da.
Ești bine?
Ce faci aici?
Dă-mi mie, te ajut eu.
Ce e?
Nu vreau să pățești ceva.
Ce vrei să spui?
Sunt bine.
N-o să mi se întâmple nimic rău.
Nu poți face asta.
De ce?
Pentru că e invidioasă.
Stai!
Ce se întâmplă cu tine?
Bună, Jean.
Cum pot să te ajut?
E ziua mea cu fetițele.
- Ești sigură, credeam că joi e. - Astăzi e joi.
Îmi cer scuze pentru balamucul din casă.
Copiii fac mizerie. Așa e mereu.
Ele ce fac?
Vrei o cafea?
Mulțumesc.
Dumnezeule.
Ce sunt alea?
Uneori sunt mai sălbatice.
Asta nu e o scuză.
Sunt doar niște vânătăi. Copiii se lovesc mereu.
Asemenea vânătăi?
Nu e chiar cum crezi.
Lasă-mi-le mie.
Poftim?
Doar pentru câteva zile.
Tu poți să cânți cu trupa ta. Să ieși la un pahar cu prietenii tăi.
Jean, cred că e minunat ca fetele să aibă o relație bună cu mătușa lor.
Dar în momentul ăsta, vreau să ieși din casa mea până nu-ți trag una.
Ne vom vedea în curând, fetelor.
Vii cumva pe aici?
Pardon?
Vii în casa asta să te joci cu fetele?
Bineînțeles că nu, de ce?
Nu contează.
Cu Protecția Copilului.
Cu cine trebuie să vorbesc în caz că nepoatele mele sunt vătămate corporal?
Ce fel de dovezi îmi trebuiesc, mai exact?
- Cum naiba să uiți? - Glumești?
Știi că vrea să ne ia fetele cu orice preț.
Sunt obosită, îmi pare rău, am uitat că azi e ziua ei.
Doamne, Anny, e doar o vizită. Nu e ceva care să uiți.
În legătură cu fetele, tot ce trebuie să faci...
Ce? Să mă liniștesc, s-o iau mai ușor?
Știi, nu pot face asta. Nu e treaba mea.
E treaba ta.
Voi fi externat mâine. Mai rezistă până atunci.
Bine, vom vedea ce se va întâmpla atunci.
Voi avea grijă de ele.
Fetele alea sunt cel mai important lucru pentru mine.
Superb.
Anny...
În regulă, Victoria.
Ești comodă și relaxată?
Te simți adormită?
Aș vrea să-mi povestești despre Mama.
A locuit în casă cu tine?
În casa de lângă lac?
Unde locuiește?
În pereți.
Unde e acum?
Nu știu.
Cred că știi.
Cred că știi unde e.
Unde e, Victoria?
E aici, în casa asta?
Vorbește cu tine?
Deschide ochii, Victoria.
Uită-te la poza asta.
Asta e "Mama"?
Asta e Mama, Victoria?
Lasă-mă în pace!
- Spune-mi. - Nu!
Da!
Ce s-a întâmplat?
Nimic.
- Gerald, ce s-a întâmplat? - Nimic.
Trebuie să plec.
Ne auzim la telefon.
3 Noiembrie.
A șaptea ședință a fost mai mult decât revelatoare.
Cred c-am descoperit gaura, pasajul, conexiunea prin care
ajunge la casă.
Nu este nicio explicație rațională care să explice teoria asta.
Dar este doar capacitatea de a îmbrățișa o realitate diferită,
ce face știința să se extindă spre limitele pe care le cunoaștem.
Totuși, afirmații extraordinare cer dovezi extraordinare.
Știu că sunt mai aproape decât am fost vreodată, de ceea ce caut.
Mă voi întoarce pentru ce-a fost lăsat în Forge...
Cu un răspuns.
Ce s-a întâmplat?
Ce e sub patul meu?
Mamă.
Victoria...
Ne cheamă mama.
Victoria rămâne.
Unde ești, mamă?
Îți știu numele.
Știu ce vrei.
Lilly!
Lilly, ești bine?
Cum ai ajuns aici?
Faci mișto de mine. Faci mișto de mine?
Haide, zăpăcito.
Bine.
Încetează!
Încetează.
E-n regulă.
Gata.
Ce?
Îți place?
Bine.
În regulă. Ușile sunt bune, ferestrele rele.
Dacă vrem să mergem afară, ce facem?
Folosim scările?
Da.
Lilly?
Folosim scările?
Da. E foarte bine.
Bine, să mergem să luăm micul dejun.
Doamne.
Lilly, m-ai speriat de moarte.
Annabel!
Micul dejun e gata!
Vin imediat!
Annabel!
Annabel?
Da.
Victoria, tu și cu dr. Dreyfuss..
ați discutat multe, nu?
Victoria, eu și cu dr. Dreyfuss am discutat de asemenea.
În legătură cu "Mama".
Și voi tot despre ea ați vorbit, nu?
Cine e "Mama", Victoria?
Sunt dr. Gerlad Dreyfuss, vă rog să lăsați un mesaj.
Bună, sunt Annabel, vreau să vorbesc cu tine, te rog să mă suni.
Mulțumesc, pa.
Ședințele 1-5: Niciun răspuns.
Ședința 6: Răspunde.
Sunteți bine?
Stați aici.
Haideți, luați-vă hainele.
Richard, transmite-i lui Annabel că mă duc la cabană.
Da.
MAMA - de Dr. Gerald Dreyfuss...
În 1887, teroarea a venit asupra Clifton Forge...
Vreau să-mi povestești din nou.
Poți să-mi povestești?
Cu mult timp în urmă, o femeie a fugit de la un spital cu oameni triști.
A luat un copil... și-a sărit de pe o stâncă.
De unde știi povestea asta, Victoria?
"Mama" ți-a zis povestea asta?
Da.
Cum?
Mi-a zis asta într-un vis.
Continuă.
A căzut în apă.
Dar copilul nu.
De ce?
Nu știu.
Ce s-a întâmplat cu copilul, Victoria?
Nu știu.
"Mama" nu ți-a zis?
Nu știe ce s-a întâmplat cu copilul.
Umbla prin pădure ca să-l găsească.
Îl caută de mult timp.
Și apoi?
Apoi ne-a găsit pe noi.
De ce plângi, Victoria?
Pentru că e tristă.
Ea e tristă sau tu ești tristă?
Unde e " Mama"?
E aici? Cu noi?
Poți să mi-o arăți pe "Mama"?
Nu va veni aici.
De ce?
Pentru că știe c-o urmărim.
Sunt Annabel, lăsați un mesaj.
Annabel.
Bună, Victoria.
Ești bine?
Sunt bine.
Noapte bună, Annabel.
Te iubesc.
Nu.
Lilly!
Nu te uita la ea.
E nervoasă.
Deschide ușa!
Victoria, ce s-a întâmplat?
E Lilly!
Lilly!
Ești bine?
Mamă, încetează!
Ai promis!
Las-o în pace!
Annabel?
Annabel!
Mătușa Jean?
Ești bine?
Lilly!
Victoria!
Sunt Lucas, lăsați un mesaj.
Lucas, le are pe fete și se îndreaptă spre Clifton Forge.
Luc!
Lucas!
Ți-am primit mesajul.
Ce naiba faci aici?
- Ce fac fetele? - Le-a luat.
Ce?
Am văzut-o, e reală.
Ce naiba se întâmplă?
Le va ucide. Trebuie să ajungem la cabană.
A fost aici cu ele tot timpul.
Jean?
Acolo sus pe stâncă.
Victoria! Lilly!
Nu!
Nu, nu, nu.
Lilly! Lilly!
Nu!
Mamă!
Lilly?
Mamă, nu!
Mamă!
Stai aici.
Cu bine, Annabel.
Dormi, Annabel.
Victoria, Lilly.
Dormi, Annabel, dormi!
Dormi!
Adio, Mamă.
Te iubesc.
Victoria, haide.
Victoria rămâne.
Haide cu mine și cu mama.
Victoria!
Nu, Lilly și Mama.
Lilly!
Victoria!
Lilly!
Doamne, adu-o înapoi.
Lilly?
Subtitrarea: Flavius Gomei Subtitrari-noi Team/www.subtitrari-noi.ro
TRADUCEREA DUPA SUNET TIMPI ADAUGATI MANUAL
Facebook: Flavius Gomei Subtitrari-Noi