- Er sheriffen her? - Han har et møte. Kan jeg hjelpe deg?
Jeg har opplysninger som han trenger å høre.
- Kan jeg hjelpe deg? - Han sier at han ikke akter å slutte.
- De jentene var bare begynnelsen. - Hva er dette?
- Han vil at du skal se. Alle skal se. - Hva i helvete gjør du?
Nei... Nei! Ikke gjør det!
Released on www.DanishBits.org
Calvin?
Hvor har du vært?
Hva har skjedd? Er det der blod?
- Calvin? - Vær stille.
- Slutt, vær så snill. Kutt ut! - Hva faen er det med deg?
Ingenting. Ikke så hardhendt, bare.
Hvem er han? Ligger du med noen andre?
Hva? Nei. Naturligvis ikke.
Vi har ikke knullet på flere måneder. Hva er det?
Du bare... Du skremte meg.
Ja, du skremte meg.
Hva er det som har skjedd? Hva er det?
Hva har skjedd med deg?
Hva i helvete...? Calvin!
Du kan overta dusjen nå.
- Vær så god. - Det er ikke helt min greie.
Jeg begynte da jeg jobbet undercover.
Søte hvite jenter må alltid gå lenger for å vise hva de går for.
Alternativene var å knulle dem eller røyke dritten deres.
- Iblant var det begge deler. - Du trenger ikke å forklare deg.
Jeg har tenkt å slutte med det.
Men når man tilbringer dagene med å vasse i denne dritten, -
- må jeg iblant flykte fra mitt eget hode.
- Trenger jeg å uroe meg for deg? - Nei.
Men det kunne vært hyggelig om du gjorde det.
Jøsses. Du har litt problemer med nærhet.
- Takk for at jeg fikk sove her. - Vi kunne ha delt seng.
Hvem fanken er du?
- Hei. - Kurt...
- Hva er det? - Det er...
- Vil du sette deg ned? - Nei, jeg vil ikke sitte.
Helen? Kan du gi Hank litt av godteriet du har der oppe?
- Hei, Hank. Blir du med meg? - Takk.
Kom hit.
Hva skjedde? Gjorde han deg noe?
- Den drittsekken! - Jeg kan ikke bli i det huset.
- Lot han deg gå? - Han vet ingenting.
Jeg tok bare Hank og pakket ned litt ting...
- Jeg vet ikke hvor vi skal dra. - Dere får bo hos meg.
- Det er første stedet han leter på. - Ikke hvis jeg finner ham først.
Nei, jeg må tenke på Hank.
Kurt... Jeg tror at han drepte faren min.
- Er Randall død? - Jeg vet ikke. De dro sammen.
Calvin var helt blodig...
- Og så... Det var så skremmende. - Greit.
Det er bra nå.
- Det der er mammas kofte. - Ja, det er det.
Hun bruker den aldri.
- Den kler deg. - De fleste plaggene gjør det.
- Du får rydde opp før din mor kommer. - Ja, jeg skal ta tak i det.
Hva har du for rolle i denne drittforestillingen?
Din mor og din far og jeg har kjent hverandre lenge.
Jaså? Hvilken far?
Den som ga deg den frekke kjeften.
- Kaller du henne Carrie eller Ana? - Det var jeg som oppfant Carrie.
Jeg kunne trengt et nytt liv selv. Hjelper du meg? Du skylder meg det.
Du er visst en føkka opp ungdomskriminell.
Jeg bare bruker de dårlige korta jeg fikk.
Du fikk to foreldre som ville drept eller dødd for din skyld.
Det er jævlig mye mer enn det de fleste andre får.
Deva? Hva gjør du her?
- Jeg har savnet deg også, mamma. - Jeg er bare overasket å se deg.
- Har du skiftet lås på døra igjen? - Jeg burde ha sagt det.
- Vet farmor at du er her? - Jeg skrev en lapp.
De vil neppe savne meg.
Jeg går ikke tilbake dit. Det finnes ingen wifi, og det stinker.
- Hvis retten får vite... - Jeg kan holde munn.
Legg deg ikke i dette.
Hvis det gjør det enklere for deg, så har du ikke noe valg.
- Kan vi ikke bare pågripe Calvin? - Hun tør ikke å vitne mot ham.
Hun tror at Calvin drepte hennes far.
Kjenner Calvin til det?
- Kjenner til hva da? - Forholdet deres.
- Nei. - Er du sikker?
Du trodde ikke at jeg visste det, men jeg så det straks.
Jeg er smartere enn mange, men han er et hatsk krek...
- De kan bo hjemme hos meg. - Mener du det?
Bare til du vet hvordan vi skal uskadeliggjøre broren din.
Hvordan går det, forresten?
Jeg tenkte på brenningen i morges. Den må ha vekket en del minner.
Det er ingen fare.
Jeg greier ikke å få den lukta ut av hodet.
Det tar en stund.
- Kan jeg hjelpe deg? - Det tviler jeg på.
- Du får ikke gå inn der! - Det vet jeg.
- Milde makter. - Du får ikke være her.
Og likevel er jeg det. FBI. Stikk herfra, kjære.
Dr. David Quick. Jeg har lett etter deg.
Står til, doktor?
- Bare slå deg ned. - Skal vi prøve igjen?
Å gjøre brystforstørrelser uten legelisens - det er en forbrytelse.
Vi gjør ingen inngrep her. Tiffany ba meg om å se på brystene.
- Hvorfor løp du? - Jeg liker ikke purk.
Du får ikke gå inn der! Har du fullmakt?
Det trenger jeg ikke. Jeg er ikke purk.
Den veien er gammel og kjedelig, og i siste instans taper du likevel.
Eller så svarer du på noen spørsmål, så glemmer jeg at vi har møttes.
- Her borte. - Greit. Hva vil du vite?
- Kroppsmodifiseringer. - Hva så?
- Gjør du sånt? - Iblant. Det er trendy.
- Da gjør du en del syke greier. - De sykeste sier jeg nei til.
Du aner ikke hva enkelte ønsker.
For guds skyld! Det er dyre ting.
Jeg leter etter en med hornimplantat. Har du gjort noe sånt?
- Ta fram journalene, doktor. - Vi fører ikke journal om sånne ting.
- Djevelhorn er vel ikke så vanlige? - De er vanligere enn du tror.
- Dette er Satans trakter. - Det må likevel være ganske unikt.
- Hvem var den siste du opererte? - De som vil ha sånt som dette...
De er ingen mønsterborgere. Jeg tar kontant betalt og spør ikke om navn.
- Så beleilig for deg. - Nå ringer jeg advokaten min.
Da går vi. Han vet ingenting.
Dette var ingen tilfredsstillende samtale for meg, dr. Quick.
Hadde jeg vært deg, ville jeg ha ringt meg.
Takk.
- Jeg rakk ikke å bearbeide ham. - Nytteløst. Kanskje dette kan gi noe.
Det lå på skrivebordet hans.
Du er virkelig dyktig.
Vi iakttok deg hele tida. Hvordan gjorde du det?
Og jeg som trodde at jeg hadde sett alt...
Utrolig hva dårlig selvtillit kan gjøre med en psykopat.
- Jeg har søkt deg. - Jeg har vært opptatt.
- Har vi et problem, assistent Cruz? - Slett ikke.
Apropos problem: Husker du det du ba meg sjekke?
- Jeg sjekket det. - Fant du ham?
Nei, jeg fant henne.
Bevisgjenstand nummer fire, levert fem dager før rettssakens begynnelse.
Dere ser at fotografiet forestiller resten av en knust bakdør.
- Dette bildet ble tatt på åstedet... - Mrs Hopewell.
Jeg har sett deg i tinghuset ganske ofte i det siste.
- En ny interesse for juss? - Det kan man si.
Jeg fikk aldri sjansen til å kondolere etter din ektemanns død.
- Du hatet Gordon. - Nei. Jeg respekterte ham.
Jeg tok det aldri personlig. Jeg vil tro at han ikke gjorde det.
Det gjorde han.
Uansett, så var det veldig trist å høre om det.
Jeg beklager din nieses død.
Vi har begge lidt tunge tap.
Iblant kan et slikt tap svekke dømmekraften.
Det får oss til å gjøre ting impulsivt, ting vi kanskje angrer på.
- Forstår du hva jeg mener? - Nei, ikke egentlig.
Ikke? Jeg ville vært forsiktig.
Du har fortsatt mye å miste.
Det har vi nok alle sammen.
Vi bør nok begge være mer forsiktige.
- Husker du meg, solstråle? - Ja, merra med alle spørsmålene.
Du husker! Jeg er så smigret.
Jeg er også merra med skiltet. Nevnte jeg det forleden?
- Jeg vil ikke ha problemer. - Sånn skal det låte.
Vi søker en fyr med djevelhorn. Har dere sånne gjester?
- Ja. Kroppsmodifiserere. - Denne fyren dreper jenter.
Se igjennom fotografiene og se om du gjenkjenner noen.
De fleste av "satanistene" som kommer hit, er turister.
Drittsekker, som vil være farligere enn de egentlig er.
- Denne fyren er unntaket. - Hvem er det?
- Declan Bode, ekstremritualist. - Vanker han her?
Han var her mye før og gransket folk. Kanskje han søkte tilhengere.
Ingen likte ham, for han var litt for ivrig.
Så dette er en fyr som er så syk at han skremte andre satanister?
- Hvor finner vi ham? - Jeg aner ikke.
Du visste hva han het.
Hvor i helvete finner vi ham?
- Hvor? - Jeg vet ikke!
Fyren tror at Djevelen virker gjennom ham.
Tosken kom hit og sa at han snakket med Lucifer. "Tullprat," sa jeg.
Han tok skrellekniven min og skrelte bort neglene mens han smilte.
Så bestilte han en drink. Hvem i huleste gjør sånt?
- Noen vi bør treffe. - Når du hjelper til, blir vi fornøyd.
Jaså? Det var interessant.
Takk. Jeg ringer deg opp.
Declan Bode etterlater seg ikke mange spor.
Ingen kjent adresse, ingen slektninger, men tidligere straffet.
Dømt for sex med mindreårig for 15 år siden. Jentas navn er hemmelig.
- Kan vi få greie på det? - Ja, med en rettskjennelse.
- Det kan jeg ikke få før i morgen. - Herregud...
Har du ingen dommer du kan vekke?
Jeg er faktisk ikke særlig populær blant dommerne.
- Hva gjør vi nå? - Nå venter vi.
- Skal vi bare vente? - Ja.
Du er ikke bygd for fritid, hva? Måten du beveger deg på, går på...
og hvordan du slår inn vegger uten å lete etter døra eller nøkkelen.
Det er ikke en lovlydig purks lynne.
Ble jeg presset, ville jeg nok sagt at du er mer kriminell enn purk.
- Du kjenner meg ikke. - Jeg vet at du ikke kan sitte stille.
Du ble nok tvunget til å gjøre det i lang tid, og det likte du ikke.
Du ser i hjørnene når du går inn i et rom. Det handler om overlevelse.
Din oppførsel mot meg er komplisert.
Du har vansker med øyekontakt, og det handler ikke om usikkerhet.
Du har en hemmelighet. Eller hemmeligheter.
Kanskje jeg bare ikke liker deg.
Men det gjør du. Eller hva?
Jøsses. Tror du at du kjenner meg?
Jeg skal si deg én ting. Du har ikke en jævla anelse!
Ja, jeg sjekker i hjørnene, for der venter alltid noen som angriper meg.
Og jeg er ikke stille, for om jeg er det, dør alltid noen rundt meg!
- Jeg er lei for det. - Nei, det er du ikke.
Nei, det er jeg ikke.
Det er ingenting...
Hallo der. Hva er det?
Jeg er lei for det.
Jeg tar patruljetjeneste. Jeg må vekk fra denne dyreparken.
Er det noen der?
Helvete.
- Her jobbes det flittig, ser jeg. - Vi diskuterer ikke forretninger her.
Vi har ingen forretninger å drøfte. Broderskapet jobber ikke for deg.
- Er det på den måten? - Ja, på den måten er det.
- Det var jo uheldig. - Ikke fra mitt perspektiv.
Jeg spør meg hva Watts kan tenkes å mene om saken.
Vi kan jo spørre ham.
Hva sier du, Randall? Katten løp visst av gårde med Watts tunge.
- Det var et dristig valg. - Jeg tenkte at du ville like det.
Sånn fungerer det: Alt som er ditt, er nå vårt.
Lagerlokaler, leveranser, kjøpere. Jeg vil ha absolutt alt.
Du kan være medgjørlig eller bli blodig. Uansett så er du ferdig.
Du kan beholde hodet som suvenir.
Hei. Jeg så deg på TV.
Jeg ba ikke om dette. Han valgte meg ut.
Skjønner du? Han valgte meg.
Du kan ikke stoppe meg.
Jeg er sendt for å nære udyret.
Jeg er blitt noe annerledes, noe mer.
Og du... Du er et kryp, et lite verdiløst insekt overfor hans makt.
Faen ta deg!
Lukk øynene, purk. Lukk øynene.
Omfavn mørket, for snart får du bevitne planen hans.
Først da skal jeg ta ditt elendige lille liv.
- Hvor er de, Kurt? - Forlat min eiendom, for helvete.
Hvor er kona mi?!
Hun er i sikkerhet. Hun ringer når hun er klar.
Du kødder med familien min, Kurt.
Kona mi, sønnen min.
Forstår du hva jeg skal gjøre mot deg for det?
Hvor er Watts?
Watts er død. Hvor er Maggie?
- Hun vil ikke treffe deg. - Faen ta deg! Ikke si sånt til meg!
Nå går jeg inn. Hvis du står her om to minutter, kommer jeg ut igjen.
Stol på meg. Du vil ikke at jeg skal komme ut igjen.
Kurt.
Husker du da pappa tok med oss på hundeslagsmålene på Vandergrift?
- Ja. - Jeg husker at jeg spurte ham...
om hva som skjedde hvis det ble uavgjort.
Han lo av meg...
og sa: "Det finnes bare én måte et hundeslagsmål kan ende på."
Husker du det?
Ja, jeg husker det.
Det finnes bare én måte, Kurt.
Jeg vet det.
Deva!
- Er du skadd? - Nei.
Kom igjen!
Ut på taket. Ut med deg!
Ta denne. Den er usikret. Begge hendene. Sikt og trykk av.
Finn et gjemmested. Hold deg i sikkerhet. Stikk av gårde!
Jeg er så forferdelig lei av å slåss for livet mitt.
Hvor er Deva?
Er du skadet?
Unnskyld. Unnskyld...
Unnskyld...
Deva. Vent nå, snakk langsommere.
Er du ok? Er du skadet?
- Jeg vil bare dra hjem. - Jeg vet det.
Jeg vet bare ikke hvor det er.
Kom hit.
Underwood, si at du har noe.
Dommeren har åpnet mappa. Fornærmede for overgrepet heter Kim Newton.
- Hun bor fortsatt i trakten. - Har du en adresse?
Du er super. Jeg skylder deg en tjeneste.
Hva er det med denne jævla byen? Det er alltid en hær ute etter oss.
Du håndterte det bra.
Det er fordi det er blitt en jævla vane.
Takk.
- Det finnes en hel verden der ute. - De sier det.
Hva skjedde her?
- Proctor. - Hvorfor kødder du med ham?
Tuller du med meg?
Du kan ikke dukke opp nå og da og forhøre meg.
Deva kunne ha blitt drept!
- Stikk herfra. - Kom igjen, Ana. Hør på meg.
Stikk! Hvem tror du at du er?
Tror du ikke at jeg vet hva som kunne ha skjedd?
Sånn ja, slutt nå...
Det er bra nå.
Det er bra nå. Det er bra nå.
- Hallo. Kan jeg hjelpe deg? - Kim Newton?
Det var foreldrene mine som ringte politiet.
Jeg var 15. Declan var 25.
Jeg var en stillfaren jente.
Hadde ikke mange venner på skolen. Jeg satt på bakerste rad.
Ingen la merke til meg. Men så traff jeg Declan.
Han sa at jeg var vakker, og jeg merket at han mente det.
Jeg hadde ikke engang blitt kysset før, og her kom en stilig eldre gutt-
-som ble stormforelsket i meg.
Jeg innser at jeg var ung og lettpåvirkelig. Han manipulerte meg.
Men, du skjønner... Jeg tror likevel at han elsket meg.
Og jeg vet at jeg elsket ham.
- Hva skjedde? - Faren min fikk greie på det.
Han ville gå løs på Declan med en hjulvinne, -
- men moren min overbeviste ham om å ringe politiet isteden.
Jeg gråt i flere dager.
Og sexen? Var den pervers på noe vis?
Den var intens, men jeg vil ikke påstå at den var pervers.
- Er Declan ille ute? - Han er interessant i granskingen.
- Når snakket du sist med ham? - Den kvelden han ble pågrepet.
Etter det så jeg ham aldri mer.
Det er en fin eiendom du har.
Takk. Jeg arvet den etter foreldrene mine.
Hvis du kommer på noe mer, får du gjerne ringe.
Takk for bryderiet.
Hei, dette er Veronica. Du forsvant av gårde i morges.
Nåvel, jeg sporet opp offeret for sexovergrepet.
Hun sa de rette tingene, men pisspreikdetektoren min piper.
Jeg drar tilbake til hotellet. Ring meg, så forteller jeg mer om...
Helvete...
Jeg hørte at du lette etter meg.
---===DBRETAiL===---