Fader vår. Du som er i himmelen. La ditt navn holdes hellig.
La ditt rike komme. La din vilje skje. På jorden som i himmelen.
Gi oss i dag vårt daglige brød.
Forlat oss vår skyld Som vi òg forlater våre skyldnere.
En møkkadag krever ren whisky.
På vei hit eller herfra?
Jeg har ikke bestemt meg ennå.
Er det alltid like tomt her? Jeg spanderer neste runde.
Alle turistene spanderer drikke i dag.
Jeg heter Lucas Hood. På mandag er jeg sheriff her.
Gratulerer.
-Vet sjefen at dere er her? -Drit i ham. Du kan rutinen.
-Se på ham. Forstyrrer vi? -Nei, men det er en god biff.
Når jeg er ferdig med dere, enten dere overlever eller ei,-
-så har biffen blitt kald, og da er den ikke like god.
Du var sannelig en frekk jævel.
-Sheriffen. Gi meg våpenet. -Nei, du skal slippe ditt våpen.
Legg vekk våpnene, alle sammen.
Dette er en situasjon som ingen tjener på.
Men det kan vi endre på.
Hvis dere er smarte, tar dere en seddelbunke og en flaske whisky,-
-drar hjem, setter dere på verandaen, blir fulle og har det bra.
Eller så kan dere være dumme og prøve å skyte sheriffen.
I beste fall dør en av dere. Har dere tenkt på det?
Det låter som et enkelt valg.
Men hva faen vet jeg?
Ta pengene, svin.
Vi tar pengene. Og whiskyen.
Sheriff.
Takk.
Jeg får nok spandere en runde til.
Belager det med pengene.
Ingen fare.
Takk for at du reddet meg.
Ingen årsak.
Han hadde visst hastverk.
Kom du ikke ut av bilen?
Jeg klandrer deg ikke.
Jeg vet at alt er kaotisk nå, men...
...byen trenger en sheriff, Hood.
Hører du meg? Hood?
Og vi skal sørge for at han får svi for det han gjorde mot henne.
Alt har sin tid. Det finnes en tid for alt som under himmelen.
En tid for fødsel, en tid for død.
En tid for å plante, en tid for å rykke opp,-
-en tid for å drepe...
...og en tid for å lege.
En tid for å rive ned og en tid for å bygge opp.
I dag er det tid for å sørge over vår kjære søster Leahs bortgang-
-og gråte over at hennes liv på jorden er over.
I morgen er det tid for å gå videre.
Hylle hennes fromme liv og gledes over hennes frelse.
Hvordan går det med deg?
Kai og Leah snakket ikke med hverandre på tjue år.
Vi vil ikke at det skal bli sånn. Vær så snill, kom hjem.
Vi tilgir deg.
Jeg tilgir ikke dere. Det kommer jeg aldri til å gjøre.
-Vær så snill, Rebecca... -Adjø, mor.
Det vi hadde... Var noe av det virkelig?
Alt sammen.
Jeg vil ikke dø i kveld.
Vær så snill...
-Ville du bare dra herfra? -Hvis du ønsker det.
-Og hvis jeg ikke ønsker det? -Da drar vi sammen.
Skal jeg svare?
Jeg ville bare ta farvel.
Takk for medlidenheten for moren min, Emily.
Jeg burde ha tatt farvel med henne.
Morfinen hemmet talen, men jeg vet at hun tenkte på deg på slutten.
Hvor høyt hun elsket deg og hvor stolt hun var.
Moren din var en sterk og ærlig kvinne.
Hun så dine gode sider.
Det gjør jeg også.
-Går det bra? -Ja da. Hva kan jeg hjelpe deg med?
Jeg snakket med Proctors nye advokat angående Hood.
Proctor gjorde motstand og angrep sheriffen.
Godt at du mener det. Du kommer nemlig til å vitne.
-Hood var offeret. -Øyenvitnene er ikke enige om det.
Vet du hva? Jeg gjør hva som helst for å få Kai Proctor dømt.
Det låter personlig.
Det er det også.
-Får jeg prøve? -Vær så god.
Ta et fast grep, for...
-Skyter du mye? -Ja, nå og da.
Han klarer seg.
Ja, han har hatt hjertesorg før.
Men hvis vi roter til denne jobben, er vi døde.
-Vil du avlyse? -Det er det samme hva jeg vil.
Jeg sier fra når det er gjort.
Hva trenger du?
Ingenting.
Jeg har aldri noen gang frarådet deg noe, så jeg spør igjen:
Hva trenger du?
-Sir, vi har en hendelse. -Hvem er den høye, mørke nazisten?
-Hva er det, Bunker? -FBI har flyttet inn på Cadi.
De har funnet Cheyton. Brock tenkte at du ville vite det.
-Du er sikkert like fornøyd som jeg. -Hvem har befalet?
-Alle uten politiskilt kan gå. -Du kan gjette én gang.
Hood. Unnskylder dere oss?
-Skal jeg være from som et lam? -Cheyton er en føderal sak.
Og FBI styrer operasjonen. Gjør det ikke verre enn nødvendig.
Inspektør Ferrillo, sheriff Hood og personalet står til tjeneste.
Takk, herr ordfører. Du kommer akkurat til briefingen.
Hovedmålet er på trusselnivå 1. Vi får bruke makt som nødvendig.
En Redbone-leir er oppdaget på Kinaho-grunn.
Området er tettvokst og lite framkommelig.
Innsatsstyrken går til fots og pågriper den mistenkte i gryningen.
-Hva gjør vi, da? -Dere og Kinaho-politiet observerer.
Observerer?
Jeg vet at han har drept en av dere. Det er derfor dere får bli med.
Men dette er FBIs oppdrag, så ikke gå i veien for oss.
Ja visst.
Rydd ut denne dritten. Vi åpner om to timer.
-Poler stengene. -Hun kan få polere stangen min.
-Er det et problem her? -Nei, ma'am.
Ta inn de to vodkakassene.
Det kunne jeg gjøre, men jeg jobber for mr Proctor.
Nå jobber du ikke for noen. Pakk sammen og stikk.
-Sug kuken min. -Eskorter ham ut herfra.
-Vil du eskortere meg? -Ja ma'am.
Kom igjen.
Ok.
Du tar deg vann over hodet, fitte.
Få ham ut herfra.
-Hvem er det? -Tre menn fra Philadelphia.
-Fra Frazier. Send dem inn. -Mine herrer.
Du må være Lennox. Onkel Kai snakker godt om deg.
Slå deg ned.
-Hvor er mr Proctor? -På et annet sted.
-Vi pleier å forhandle med sjefen. -Og vi med din sjef. Mr Frazier.
Men siden du har kjørt så langt, gjør jeg et unntak. Og du?
-Mr Frazier vil gjenoppta handelen. -Leverer ikke Cage lenger?
Vi dobler volumet mot en mindre prisreduksjon.
Vi vil også at mr Proctor slutter å selge til salvadoranerne.
Mr Proctor kommer til å levere til mr Frazier.
Men prisene våre har steget med ti prosent, ikke sunket.
Og så kan du hilse sjefen at Kai Proctor selger til hvem han vil.
Takk for møtet. Vi tar kontakt.
Faren min trodde på en hevnlysten Gud.
En som straffet synder med smerte og lidelse.
Han lærte meg å bøye meg i skrekk,-
-men jo eldre jeg var, desto sintere ble jeg på dogmene hans.
Jeg tatoverte korset på trass.
Jeg ville se om jeg skulle bli straffet.
-Ble du det? -Nei.
Det trodde jeg ikke, i hvert fall.
Men jeg lurer på om straffen kanskje var mer subtil enn jeg trodde.
Du er ensom.
Ja.
Det må du ikke være. Det må ingen av oss være.
Du vil få vite ting om meg som du ikke liker.
Jeg har levd her hele livet, Kai. Jeg vet hvem du er.
Vi var alle en annen i går. Og i morgen enda en annen.
-Hei, for en hyggelig overraskelse. -En forelder må skrive under.
Jeg tenkte at du kanskje teller fremdeles.
-Du har ikke levert tre lekser. -Jeg ligger etter med bare tre.
Med tanke på familiesituasjonen er det jo imponerende, ikke sant?
-Vet du hva vi har til felles? -Vi ble lurt i 16 år.
Ja, men vi er også akkurat de vi utgav oss for å være.
Jeg er fremdeles faren din. Det kommer aldri til å endre seg.
-Kom, jeg kjører deg hjem. -Nei takk, jeg går.
Takk, pappa.
-Du er punktlig. -Ja, jeg er et vanedyr.
-Hold meg med selskap. -Jeg kan ikke.
Det er jo tomt her.
Fem minutter.
Jeg savner det vi hadde.
Jeg vet at du også gjør det. Tar jeg feil?
-Nei. -Da ses vi på motellet i kveld.
Smigrende, men jeg mente alvor da jeg gjorde det slutt.
Ok.
-Jeg ville bare prøve en siste gang. -Tro meg, jeg forstår.
-Det vanlige? -Ikke i dag. Jeg mistet appetitten.
Takk for kaffen.
-Herregud, unnskyld! Gikk det bra? -Bra, det var bare pinlig.
Det var min feil. Jeg burde ha vært forsiktig.
-Så klossete jeg er! -Nei da.
-Ha det bra. -I like måte.
Pent rappet. Han rakk ikke å skjønne noe.
-Hvor mye fikk du? -Hva snakker du om?
-Tror du at jeg er politi? -Nei, jeg kjenner alt politiet her.
Hva vil du?
Det er ikke hver dag jeg møter en vakker jente og dyktig lommetyv.
-Jeg lurer på om du kan noe mer. -Det tror jeg nok.
Vil du stikke herfra?
Jeg skal ha fest med noen venner.
-Skulle jeg bli med en fremmed? -Jeg heter Charlie Knowles.
-Burde jeg vite hvem du er? -Nei, men jeg forteller det gjerne.
-Du er sprø. -Ja. Blir du med, da?
-Får jeg ta med meg en venn? -Jo flere, desto bedre.
Og stemmen?
Hva du enn hører, vil jeg ikke snakke om det.
Jeg savner det vi hadde. Jeg vet at du også gjør det.
Utrolig.
Redbone-leiren ligger fem kilometer nordover.
Littlestone skal være der nå.
Sola står opp 06.30. 06.33 skal han være pågrepet.
Fem kilometer nordover til fots. Tre skytterteam rykker inn.
Vi slår til raskt og hardt, men motstand er likevel forventet.
Målet er null døde, men hvis noen må ofres, får det bli en av dem.
Hold dere årvåkne og i live, som dere vet.
Vi går om 30 minutter.
-Føles det greit å være tilskuer? -Det er hans oppdrag.
Jeg vil forsikre meg om at dere skal pågripe ham, ikke henrette ham.
-Hvem er du? -Aimee King, Kinaho-politiet.
Politibetjent King.
Politimorderen blir med meg, død eller levende.
-Hvem sin side står du på? -King, nå holder det.
-Det låt som om du forsvarte dritten. -Cheyton går ikke fra fjellet i live.
Jeg har ingen problemer med det. Hvorfor har du det?
-Jeg kjente også Siobhan... -Han brakk nakken på henne.
Og han nøt det.
-Hva slags sted er dette? -Mine foreldres hus, til de døde.
Nå er det alt jeg ønsker det skal være.
-Så kult. -Jeg viser deg rundt.
-Bor dere sammen her? -Vi er en familie.
Men vi passer på hverandre.
-Vil du treffe dem? -Gjerne.
-Deva, det er skummelt her. -Det blir gøy.
-Vi passer ikke inn her. -Gå hvis du vil. Jeg blir her.
Hei, folkens. Dette er Deva.
-Og det der er... -Beaty.
Han venter på deg.
Du ville snakke med meg.
Vennen vår fra Philadelphia sa at du misforsto tilbudet.
-Det var rene fornærmelsen. -Vi må reparere forholdet vårt.
-De har handlet fra konkurrenten vår. -Jeg vil ha kunden min tilbake.
En liten innrømmelse for framtiden.
Vi senker prisen og stopper salget til salvadoranerne.
-Onkel, tenk deg om... -Er det forstått, Rebecca?
-Ja. -Bra.
Nå vil du sikkert be mr Lennox og hans medarbeider om unnskyldning.
Beklager at jeg misforsto.
Takk, Rebecca. Nå kan du gå.
Takk, mr Proctor.
Ut herfra. Ut, for helvete!
Hvis du skyter meg, får du ingen bursdagsgave.
Du er sen.
Når Cheyton er ryddet av veien, får du fokusere på vårt virkelige arbeid.
-Hvor er Cheyton? -Faen ta deg.
Hvor er han?
Rykk inn!
Hvor er sheriffen?
Vi stikker!
Ned på bakken! FBI!
Ikke rør deg, Cheyton!
-De får ikke bure meg inne igjen. -Du myrdet en politikvinne.
-Det er ikke mord. Det er krig. -Hun fortjente ikke å dø.
Hun valgte skjebnen sin da hun tok på seg uniformen.
Stopp!
-Du kommer ikke til å skyte meg. -Jo, hvis jeg må.
Nei, det gjør du ikke.
Hvorfor faen skjøt du ham ikke?
Hvor er han?
Hvor faen er han, sa jeg!
Det bør du ikke gjøre, sir.
-Jeg tar skiltet ditt for dette. -Still deg i kø.
Fanken, så sterkt!
Fantastisk. Det var bra til å være første gang.
-Er det for tidlig til en drink? -Det kommer an på hvem man spør.
La flasken stå.
Takk for at du kom i begravelsen.
Det er det minste man kan gjøre for noen som har vist en respekt.
Jeg kondolerer.
For sånne som meg er ikke døden noe fremmed.
Da føler man seg skyldig når en av ens nærmeste dør.
Du er kanskje faktisk skyldig.
Ja, sannsynligvis.
Går det bra?
Jeg er trøtt.
Kom og legg deg.
-Skal du dra? -Ja.
Jakter du noe, eller blir du jaktet selv?
Litt av begge deler.
Uansett håper jeg at det ordner seg.
-Takk. -Selv takk.
-Hei. -Hei på deg.