Hva tenker du på?
Jeg tenker på noe som noen sa til meg her om dagen.
Man venner seg til å være på en bestemt måte.
Tror du at man er som man er, eller at man kan forandres?
-Tenker du på deg selv? -Jeg tenker på mennesker generelt.
Jeg tror ikke at folk forandres, men man kan utvikle seg.
Man prøver vel alltid å bli en bedre versjon av seg selv?
-Ned! -Ned!
Hood.
Medisin mot smerten.
Kai.
Tilgi meg, Kai.
Hvis jeg bare hadde vært sterkere...
...kunne jeg ha reddet deg.
Jeg kunne ha reddet oss begge.
Kai, hvor er du? Du må komme hjem nå.
Hold deg nede!
-Hvor skal du? -De må holdes ute.
-Alma, er du ok? -Jeg tror det.
Alma, varsle via radioen!
-Radioen er gåen. -Prøv med telefonen.
-Den er død. -De blokkerer mobiltelefonene også.
Hood!
-Er du ok? Og Raven? -Jeg også.
-Og alle andre? Siobhan? -Jeg er ok.
Ikke noe blod.
Er du ok?
Jeg forstår at utseendet mitt gjør dere urolige...
Glem det.
-Hvem var det? -Jeg trodde han var med deg.
-Nå slipper du meg ut. -Holdt kjeft.
-Brock. -Slipp meg ut av dette buret!
-Hold kjeft, Proctor. -Jeg er ubeskyttet her!
-Det er vi også. -Porten skulle ikke stoppe meg!
Flaks at du allerede er inne, da.
Redbones er spredt på parkerings- plassen og på andre siden av gata.
-Til delstatspolitiet kommer... -Nei. Telefonene er døde.
-Mobiltelefonene også? -Ja.
Det er oss mot en mordisk psykopat og en haug bevæpnede kjeltringer.
-Hva faen er de ute etter? -Ikke noe vi vil gi dem.
De er ute etter meg. Jeg drepte Tommy.
Jeg driter i hva Cheyton vil.
Raven og Siobhan, ta med de sivile til kjelleren.
-Er du ok? -Ja da.
Hva faen foregår der ute?
De ble nok overrasket av porten, så nå tenker de ut neste trekk.
Hva er vårt neste trekk?
Vi trenger mer ammunisjon. Hent så mye du kan.
Holder dette? Jeg tok et eget initiativ, siden det haster.
-Var det du som leverte CV-en? -Ja, sir. Kurt Bunker.
-Hvordan kom du inn i våpenskapet? -Jeg slo i stykker låsen.
-Du er ansatt. Del ut våpnene. -Seriøst?
Det er ulovlig å holde mr Proctor innelåst.
Vil du slippe ham ut? Han risikerer min klients liv med vilje.
I krigssoner finnes det ingen regler.
Sperling, du kan gå ned i kjelleren.
-Ikke uten mr Proctor. -Bunker, gi ham et våpen.
-Hvorfor det? -Du skal få gjøre litt nytte.
-Jeg kan ikke skyte. -Ikke jeg heller.
Rekylen er heftig...
Vil du være en mannsgris eller vise meg hvordan man skyter?
Akkurat som å være gift... Sett i magasinet og avsikre.
Sikt, trekk av og gjenta.
Hood, kjelleren. Ytterdørene er ikke forsterket.
-Forbi skytebanen og ned trappen. -Jeg ordner det, sir.
-Alison, bli med. -Jeg går ingen steder med ham.
Jeg forstår at utseendet mitt...
Slutt. Jeg vet alt om sånne som deg.
Det finnes folk der nede som trenger hjelp.
-La nazisten roe dem ned. -Jeg spør deg.
Som du vil. Men hold deg på avstand.
Og det blir kanskje et vådeskudd.
-Er det greit? -Ja, sir.
-De sivile er i kjelleren. -Hva gjør vi nå?
Vi sprer oss ut, plasserer oss og skyter alt som kommer inn.
Hood!
Jeg lytter.
Billy Raven og Proctor er der inne.
Send dem ut med Nas og Tate, så går dere andre fri.
-Jeg skal tenke på det. -Du får to minutter.
Du vil vel ikke overlevere Proctor til en psykopat?!
Slapp av, Jackson.
Sheriffen husker nok den kvelden da han hadde dødd hvis ikke jeg kom.
Eller hva?
Cheyton.
-Det går ikke. -Dere får ikke flere sjanser.
Jaså?
Hvis dere går herfra nå, lar jeg dere leve.
-Vi kommer inn, vær sikker på det. -Da kommer flere Redbones til å dø.
-Holder det ikke med broren din? -Hold kjeft, hviting.
-Du burde ha beskyttet ham. -Du skal få lide.
Cheyton, dra til helvete.
-Uten porter er det over. -Hvor mye ammunisjon har vi?
Ikke nok.
La meg snakke med Cheyton.
-Han vil drepe deg. -Jeg kan få en slutt på dette.
-Ved å ofre deg selv? -Det er rettferdighet.
Det er bare pissprat! Hvis vi skal dø, dør vi sammen.
-Så kjipt. Lykter, Siobhan! -Billy, i skuffen min!
-Billy, finner du den? -Ta den, Brock!
-Hvor er nødlysene? -Vi har ingen!
Hold dere nede!
Det er bortkastet tid.
Cheyton kommer til å løfte vekk porten og sluke dere levende.
-Jeg kan sende deg ut som forrett. -Jo...
Jeg vil heller kjempe for livet mitt enn å vente på døden i mørket.
Han har et poeng.
Hood, vi har en generator i kjelleren som kan gi litt lys.
Jeg ordner det.
-Hvem der? -Siobhan.
-De kuttet lysene. -De prøver å skremme oss.
Folk må ha hørt skytingen, og sendt politi.
Hold ut til de kommer hit. Kan dere gjøre det?
Siobhan, start generatoren.
-Alt i orden? -Hittil, sir.
-Er du alltid like høflig? -Bare når jeg er nervøs.
-Hold ut, Bunker. -Ja, sir.
-Tom for bensin? -Nesten. Hold denne.
-La meg prøve. -Nei, jeg ordner det!
Denne jævla dagen blir bare verre og verre!
Jeg da, som skulle gå av men pensjon?
-Du er et svin. -Ja.
Du vet ikke hva du driver med. Du er ikke engang politimann.
-Nei. -Hvorfor hører vi på deg, da?
Vet du hva? Du har rett.
Men jeg har vært i verre situasjoner, og likevel lever jeg.
-Du får stole på meg. -Forstår du hvor latterlig det låter?
Ja.
-Jeg vil ikke dø i kveld. -Det skal du ikke heller.
Prøv igjen.
Gudskjelov.
Det er ikke første gang det skjer.
En tungt bevæpnet hær er ille nok.
-Men to? Det er... -Uflaks?
Nei, noe annet.
-Herregud... -Hei.
Takk.
Så stille det er. Tror dere at de har gått?
Cheyton går ingen steder før han har fått det han vil ha.
Nei, de angriper sikkert snart. Om jeg bare visste...
-Sperling, hva holder du på med? -Jeg redder klienten min!
Gi meg nøklene, Jackson! Ned med deg!
-Gi meg nøklene, for faen, Jackson! -Dra til helvete, Alison!
-Hvor er Raven? -Der!
Raven!
Dekk meg!
Vi dekker hullet!
-Hvor er Proctor? -Advokaten hans slapp ham ut.
-Dette hindrer dem ikke lenge. -Nei, men det er bedre enn ingenting.
-Hva er det? -Vet ikke. Vent her.
-Blir det problemer mellom oss? -Nei, ikke i kveld.
Fader vår. Du som er i himmelen.
La Ditt navn holdes hellig.
La ditt rike komme.
La Din vilje skje.
På jorden som i himmelen.
Gi oss i dag vår daglige brød.
Forlat oss vår skyld.
Som vi òg forlater våre skyldnere.
Led oss ikke inn i fristelse.
Men frels oss fra det onde.
For riket er Ditt.
Og makten og æren...
...i evighet.
Amen.
Gå!
Jeg merker at du kikker på meg.
-Går det bra? -Ja da, ikke tenk på det.
-Jeg er ikke den du tror. -Nei, du har selvsagt endret deg...
Folk endres ikke. Jeg så faren min bli sønderbanket av to av din type.
Aner du hvordan det føles å se sin far-
-hjelpeløs og blødende-
-be to pøbler om å skåne hans eneste datter?
Det gjorde de ikke. De skånet meg ikke.
Si meg, Bunker, hvordan kan en mann bli så hatefull-
-at han risser det inn over hele kroppen?
For å vise verden hvor mye han hater noe?
Faren min var den største jeg kjente.
Han slo meg ofte når jeg var liten, så jeg holdt meg hjemmefra.
Jeg stammet kraftig, så jeg snakket ikke så mye.
Det var en fyr i strøket som het Tank.
Stor, tøff og dekket av tatoveringer.
Hver gang han så meg, kjøpte han en brus til meg.
Han sa at jeg kunne forandre verden.
Han presenterte meg for kompisene.
Det var de eneste som fikk meg til å føle meg betydningsfull.
En dag fikk jeg en blåveis av pappa, jeg husker ikke hvorfor.
Tank så det og ble med meg hjem.
Han tok kvelertak på pappa og tvang ham til å be om unnskyldning.
Han måtte love å aldri gjøre det igjen.
Han sa: "Sønnen din tilhører oss nå."
Faren min rørte meg aldri etter det.
For første gang i livet hadde jeg makt.
Og før jeg visste ordet av det...
...hadde jeg blitt en av dem.
-Det er ingen unnskyldning. -Det vet jeg.
Det vet jeg.
-Slipp våpenet, Proctor! -Det er i orden!
-Slutt! Jeg er på deres side! -Striden er der ute.
Skal han få gjøre akkurat som han vil nå? Ikke i mitt hus.
Det er ikke ditt hus. Og du rører meg ikke.
Har du gitt Proctor en pistol? Seriøst?
Han fikk ammunisjon til sin egen. Vi trenger hjelp.
-Jeg trenger ikke hans hjelp! -Jeg har tatt beslutningen.
-Ja, du står over lover og regler... -Ro deg ned!
I helvete! Folk dør, og vi kan bli de neste.
Vi andre må rydde opp etter raidene dine. Jeg har fått nok.
-Gi meg skiltet, da. -Skiltet mitt?
Jeg opptrådte uklanderlig. Jeg ofret ekteskapet mitt for jobben.
Jeg er en god politimann. Å være god til å drepe er ikke det samme.
Jaså? For det er du også jævla god