Läget, Hondo?
-Ni har inga bevis. -Du har dödat en polis.
-Hörsägen. -Han skryter om det.
Grip mig, då. Ni får aldrig mig fälld för niggermordet.
Försök, så får ni se.
Nej, du dödade en vän till oss. Vi tänker inte gripa dig.
-Vad menar du? -Nej, vi skulle aldrig få dig fälld.
-Ni är snutar! Grip mig, då. -Ser du några polisbrickor?
Du är ju sheriff, för fan!
Hörsägen.
Vart tog du vägen?
-Vad menar du? -Du vill inte ens titta på mig.
Det är inte så.
Du kanske borde skaffa en ny bostad.
-Det här är väl rätt charmigt? -Nej.
Hyran är låg.
Jag fattar att vi inte är ihop, och det är okej för mig.
Jag måste gå till jobbet.
-Anlita städhjälp, åtminstone. -Nej, då rotar folk i mina saker.
Dina saker? Det är inte dina saker.
-Dags att gå upp. -Det här är Sugars soptipp.
Sa hon som bor i husvagn.
-Du ser ut att behöva en vän. -Vi är bara två vuxna som har sex.
Skit samma. Kom hit.
Väldigt bra sex.
Allt kan förbättras.
-Hej, Carrie. Du är tidig. -Jag kunde inte sova.
-Bord 5, okej? -Jag fixar det.
Ägg florentine?
-Vill du ha ägg? -Nej tack.
-Hörde du? -Vadå?
Tystnaden.
-Saknar du Job? -Nej.
Det har varit väldigt tyst och lugnt sen du kom tillbaka från New York.
Gillar du inte tystnaden?
Tvärtom brukar jag sakna den.
Ja?
Apropå det vi talade om borde du gå ner i källaren.
-Nu? -Ja.
Är han redo att prata?
Ni två verkar ha haft en härlig natt.
Ja, Burton kan vara lite brysk i sin förhörsteknik.
Det kommer att läka, bara du lever länge nog.
Förstår du? Bra.
-Har Jim Cage sålt i Philadelphia? -Ja.
-Har han sålt enbart till Frazier? -Med dumpade priser fick de allt.
Tack för din medverkan.
Vänta!
Snälla, hjälp mig.
Det är inte riktigt min grej.
Ge fan i mig!
Havregrynsgröt med sojamjölk. Och en omelett på äggvita.
-Hej, hur mår du och barnen? -Jättebra, tack.
Tack.
Man måste beundra henne. Hon kan inte ha det lätt.
-Är du okej? -Ja.
Mr Proctor.
-Olaga vapeninnehav, var det allt? -Tills jag kan ta dig för Longshadow.
Jag har alibi. Du hade ju låst in mig då.
-Med din sort får man nya chanser. -Din statistik ser rätt ynklig ut.
Vi ses, Kai.
Jag förväntar mig jämt att Emmett ska sitta här.
-God morgon. -Hej.
-Jag har mycket att leva upp till. -Enormt mycket.
Jag förstår det, men jag svarade faktiskt bara på en platsannons.
Min familj slipper bo i reservatet.
Efter åren på Kinahopolisen känns det bra med en fungerande polisstation.
Fungerande? Det är vi, det.
-Har du tid? -Ja, vad har hänt?
Hondo.
De tänker inte analysera kulorna. Det är väl inte prioriterat.
Och det verkar inte finnas några vittnen.
Slutsatsen är att tre anonyma skyttar gjorde världen en tjänst.
Ingen ligger sömnlös efter en död nynazist med brottsligt förflutet.
-Det låter bra. -Okej.
Nåt annat?
Rör det här dig i ryggen?
-Vi avrättade en människa. -Han mördade en av oss.
Jag förstår.
Du har gjort sånt här förut.
Vadå? Dödat nån?
Nej, avrättat nån.
Brock, du klarar dig.
-Kom nu. -Låt det inte bli en vana.
Vet far om att vi träffas så här?
Vad ska det tjäna till? Han skulle knappast göra oss sällskap.
Vill han inte veta vad det blev av hans son?
Det är lika bra att vara uppriktig.
Du har blivit precis det han fruktade.
Hur är det med mitt barnbarn?
Bra.
Eldprövningen är en helig rit där man får bevisa sitt ledarskap.
Tiderna har förändrats och Redbones måste följa efter.
Det är fel.
-Polisen. -Billy.
Tryck ner knappen innan du kopplar fram samtalet.
Tid och erfarenhet.
Knappen. Så ja.
Polisen. Assistent Lotus är ute. Kan jag hjälpa er?
Ser ni honom? Är dörrarna låsta?
Kolla dem och uppge er adress.
Uppfattat. Vi är på väg.
En dam säger att en man gömmer sig i buskarna.
Vänta lite. På 63, Oakwood Lane?
-Hur visste du det? -Tid och erfarenhet. Jag tar det.
-Vi åker båda två. -Nej, du håller ställningarna här.
Tiderna har inte förändrats.
Den vite mannen våldtar och plundrar precis som de har gjort i 500 år.
-Vad är det vi firar? -Du stack. Jag är ledare nu.
Jag förstår. Jag vill inte slåss mot dig.
Detsamma, men det finns inget alternativ.
-Du kan stiga åt sidan. -Skulle du göra det?
-Har du fått nog? -Ja.
-Är vi klara? -Ja.
Vi är här, allihop-
-för att utkämpa ett krig som är sedan länge förlorat.
Vi får aldrig tillbaka vårt land.
Men jag dör hellre för det än lever som en slav i mitt land.
Det är hög tid att vi tar nånting tillbaka.
Hallå?
Ännu en kringstrykare?
Du måste lägga av. Tänk om jag var ute och Billy Raven kom?
-Vem fan är Billy Raven? -Den nye assistenten.
Jaha. Stackars Emmett.
-Jag måste tillbaka. -Ta ett glas med mig.
-Jag är i tjänst. -Som alltid. Därav skilsmässan.
-Du låg med Elliot Granger. -För att du aldrig var hemma.
Hönan eller ägget.
Sitt hos mig.
Snälla.
-Det känns ensamt ibland. -Du borde inte dricka ensam.
Åtgärdat.
-Skål för oss. -Ja.
-Hur går det med jobbet? -Kallprata inte.
Sluta nu.
Lugna dig, Emma. Jag ville bara se att du var okej.
Hårdare.
-Gjorde det ont? -Först gör det jätteont.
Men sen blir man van. Så är hela mitt liv.
Har ni flyttat än?
Ja, pappa hyr en sunkig liten lägenhet. Rätt deprimerande.
-Pratar han med din mamma? -Ibland. Allt är så jävla sjukt.
-Vad sa de när de såg tatueringen? -De har inte tid att bry sig.
-Man kan köpa gräs för 50 dollar. -Har du det?
-Jag har slut. -Du har alltid slut på pengar.
Jag har en idé.
Jävlar!
Som Toys 'R' Us för pundare.
Okej, vi sticker. Kom då!
Jaha, en shoppingtur på kvällskvisten?
Hem med er, ni två. Det här är er sista varning.
-Skojar han? -Stick härifrån. Jag klarar mig.
Lämna grejerna.
Jaha, du tänker bli tjuv?
Ett gott råd...
Det är svårare än man tror.
Första misstaget var ert antal.
För varje person ökar risken att åka fast, och ni var två för mycket.
Ingen bra början.
Följ med mig. Ser du larmen på dörren och fönstren?
Inte? Hur kunde jag komma hit så snabbt, tror du?
Den vita lådan där uppe är en ljudsensor.
Det utlöses om man krossar rutan.
Signalen går till polisradion och sen kommer jag hit.
Glasrutan måste skäras upp.
Jaha, här blev det jackpot. Hur mycket fick ni tag i?
-37 dollar. -Wow.
Kassaapparaten är också larmad.
Ni borde ha tagit den och öppnat den utanför.
Fast pengar som lämnas över natten förvaras i kassaskåpet.
Det är fastbultat i golvet.
Men ni kanske vet hur man öppnar ett kassaskåp?
Inte? I så fall finns det inget här värt att bli gripen för.
-Fast det kanske var meningen. -Ville jag åka fast?
-Vi är självdestruktiva i vår släkt. -Börjar du redan med pappaskämt?
Man måste i alla fall försöka.
Skål.
Jag vet inte vad du har sysslat med, men jag låg med min f.d. fru.
Nu igen.
Jag vet vad du ska säga, men du har aldrig varit skild.
Jag ville berätta en sak för dig...
Vi tog hand om Hondo. Han fick sota för det han gjorde mot dig.
Ni är knappast i samma kretsar där uppe.
Men om du ser honom är det vår förtjänst.
Du har säkert nån bibelvers till hands-
-men ibland kan man inte vänta på Guds rättvisa.
För medan man väntar går världen åt helvete.
Och när man jobbar för nån som Hood-
-måste Gud jobba på betydligt snabbare, det kan du hälsa.
Jag saknar dig.
Skål.
Vad gör du här?
Barnen var ensamma, så jag åt middag med dem.
-Var är Deva? -Sover. Det är mitt i natten.
-Jag jobbade över. -Knappast på restaurangen.
-Nu får det vara nog! -Vi skilde oss för att slippa bråka.
Inser du inte att du utsätter barnen för fara?
-Är det drogproblem, eller? -Ja, sånt vet väl du allt om?
Förlåt.
-Var du och mamma ihop förut? -Ja.
-Men inte nu längre? -Nej.
Hur kunde du lämna henne när hon var gravid?
-Hon borde ha letat reda på dig. -Nej, det var inte hennes fel.
Hon kunde inte söka upp mig utan att utsätta sig själv och dig för fara.
När hon hade träffat din pappa gjorde hon det som var bäst för dig.
Du borde vara snäll mot din mamma.
-Hon ljög för mig hela mitt liv. -Hon försökte skydda dig.
Hon gav upp hela sitt liv. Allt.
Och det gjorde hon för dig.
-När fick du veta vem jag var? -Så fort jag såg dig.
-Du kom hit för hennes skull. -Men jag stannade för din.
-Du gick ju och la dig. -Jag vaknade.
-Deva, det här är inte okej. -Det menar du inte.
-Var hittade du henne? -Hon var ute med några kompisar.
Tack för att du körde hem henne.
Hood.
Carrie lovade att berätta allt.
Men när det gäller dig sa hon inte ett ord.
Dina hemligheter var tydligen värda ett brutet löfte till hennes make.
Du gjorde slut på mitt äktenskap.
Låt mig behålla min dotter.
Det spelar ingen roll vem som skapade henne.
Jag är hennes pappa!
Snälla, jag ber dig.
Det här är gårdagens intäkter.
Här ser du samma dag förra veckan, förra månaden och förra året.
Här ser du vad varje tjej har dragit in.
Det får räcka för i kväll. Titta till klubben.
Proctor styrde Longshadow.
Det ena ledde till det andra, och nu är Longshadow död.
Vi kommer efter dig.
Dig och Proctor, snart.
Vem fan är det?
Detta är USA:s marinkår. Stig åt sidan...
K19 här. Anfall på Pondfield 15. Begär förstärkning.
Vi hinner inte vänta på förstärkning. Kör!
-Skottlossning på Pondfield Road. -I närheten av Camp Genua.
-Kan det vara en övning? -Inte utan förvarning.
Jag fick dem.
Vi behöver förstärkning! Det är flera skadade.
Är du orolig för indianen?
Hur kunde han veta det?
-De bryr sig inte vem som sköt. -Så verkade det inte på honom.
Vi skaffar en vakt till huset, och Burton följer dig vart du än går.
Indianen kommer aldrig i närheten igen.
God morgon, sheriffen.
-Vem för befälet här? -Överste Stowe, sir.
Jag behöver träffa honom.
-Har ni bokat möte? -Jag kunde ju inte ens hans namn.
Fyra soldater dödades på en väg tidigare i dag.
Det här gäller en mordutredning.
-Sheriff Hood. -Överste Stowe.
-Ni är väntad. -Inte enligt vakten.
Han följer bara rutinerna. Kom med.
Överste. Jag beklagar verkligen. Det var en riktig tragedi.
De hade varit i Irak och Afghanistan, och så dukar de under här...
Hur ska jag förklara det för deras familjer?
Överste Douglas Stowe.
-Ska ni lägga ner förläggningen? -De ska förvara smuggelgods här.
-Vapen, värdesaker och droger. -Och pengar.
Vi köper upp vapen för att inte talibanerna ska få dem.
Soldaterna har väskor fulla med pengar för att betala informatörer.
Vi anlitar halva Afghanistan.
Överblivna pengar skickas tillbaka för att slösas bort i nästa krig.
Jaha. Misstycker ni?
Jag gillar inte krig. Men om jag måste strida, så gör jag det.
De fyra dödade soldaterna, transporterade de pengar?
Nej, sånt har vi bepansrade fordon till.
Övriga kör mest konfiskerade automatvapen som ska förstöras.
Nu blir Redbones beväpnade som talibaner.
Rånarna. De är ett gäng från reservatet.
Kan jag få en lista på allt som fanns i lådorna?
Jag uppskattar ert besök och ert försök att stoppa dem.
Men nu är det här en militär angelägenhet.
NCIS leder utredningen med FBI och BIA.
Många bokstäver, bäst att du håller dig undan.
-Vapnen hamnar i min stad. -Besvara elden, då.
Vi har fyra döda soldater. Ingen har tålamod med en skitviktig sheriff.
-Jaha, då så. Tack för hjälpen. -Kapten Murphy följer er ut.
Tack för att ni tittade förbi.
Du ser inte ut som nån soldat, kapten Murphy.
-Sugar här. -Jag har hittat vår stora stöt.
-Berätta. -Marinbasen, Camp Genua.
De transporterar miljontals dollar.
I så fall har de bra säkerhetssystem.
Ja. Om vi bara kände nån som kan hacka sig in i deras nätverk.
Det har gått 25 minuter. Du borde vara inne nu.
Har du försökt jobba med en pistol i ansiktet?
New York-börsen har många rörliga delar.
-Få dem att röra sig lite snabbare! -Man får inte lämna några spår.
-Det bryr väl inte jag mig om! -Så där.
-Är du inne nu? -Nej, det var bara signalen.
-De tog pengarna! -Hämta dem!
Har du sett mig springa?
Fasen.
Fan också!
Du ringer olägligt.
-Hur gick det med Fat Au? -Åt helvete.
Jag börjar faktiskt tro på Gud, och den jäveln verkar hata mig.
-Jag kan nog muntra upp dig. -Det tvivlar jag på.
-Vad i helvete, Job? -Vänta lite.
-Var det alla pengar? -Han satte sig på sin egen granat!
-Jag tänker inte komma tillbaka. -Jag har hittat 8-10 miljoner dollar.
Jag hatar dig, vet du det? Jag hatar fan dig.
-Till bonnläpparna. -Jag desinficerar båset efteråt.
Varsågoda. Vad vill ni ha att äta?
-En burgare och ditt telefonnummer. -Jag äger ingen telefon.
-Ingen fara, vi kan vara diskreta. -Ta bort handen, tack.
Hur känns det?
-Är det skönt? -Absolut.
Hoppas att det är värt det.
Hur ville du ha burgaren?
-Hej. Vad var det som hände? -Han nöp mig i rumpan.
Och då bröt du näsbenet på honom? Jag är din enda vän just nu.
Jag frågar en gång till: Vad är det med dig?
Jag är servitris, för fan.
Jag ska skiljas och barnen tittar knappt åt mig.
Och så tafsar inavlade idioter på mig. Vad tror du?
Åk hem. Jag fixar det här.
-Den stora stöten, sa du? -Ja.
Men en militärbas... Det låter riskabelt.
Liksom allt värt besväret. Dessutom ska den läggas ner.
-Vad sa Job, då? -Att han skulle tänka på saken.
-Han kommer nog inte tillbaka. -Försöker du redan sno min andel?
-Är det dina förarkläder? -Som jag inte tar nån skit i.
Bit dig i tungan och häll upp en whisky åt mig.
Om jag börjar dricka redan nu kanske jag står ut med stan i dagsljus.
Mina herrar.
-Camp Genua. -Camp Genua.
Hela vägen hit kunde jag bara tänka en sak:
Helt otroligt att jag åker tillbaka för att råna marinkåren.
Marinkåren är inte så farlig. Däremot legosoldaterna.
Det sa du inget om. Vadå för legosoldater?
Den jobbiga sorten. Gamla Navy SEAL-soldater, kanske.
Det här är fan helt otroligt!
Har du dödslängtan, eller?
Se till att bli dödad i så fall. Varför ska du blanda in mig?!
-Det är mycket pengar. -Det är soldater!
Det här handlar inte om snutar, utan om jävla kommandosoldater!
-De hinner inte reagera... -Stopp!
Berätta om pengarna.
Översättning: Malin Hedlund www.btistudios.com