Och vem är du?
- Vem är du? - Det har jag redan sagt.
Jag vill släppa in Herren in i mitt liv.
Jag tror du kommer träffa Herren ganska snart.
Frågan är, hur ont kommer det göra innan.
Vad fan är du för slags präst?
Tänk på språket.
Dra åt helvete, ditt as.
Du behöver inte svära.
Var lite med vår förvirrade vän.
Se om ni kan visa honom ljuset.
Jag trodde han aldrig skulle gå.
Du behöver inte göra det där.
Håll käften.
- Helvete. - Ner!
Ta honom! Jag behöver han levande!
Skit!
Ah!
Sådär.
God morgon allihopa.
- Hej mamma. - Hej.
- Wow! Coolt.
- De där är ganska coolt. - Hur sov du?
- Bra.
- Gillar du det? - Ja.
Jag med, så häftigt.
Vet du vad? Varför går vi inte ut och provar den?
- Ska du göra ett trick? - Självklart.
Det kommer du säkert.
Jag saknar det här.
Jag saknar dig.
Tror du vi kan få tillbaka det?
Jag vet inte.
Kanske inte det här, men något annat.
Något bättre?
Jag är ledsen att jag ljög för dig.
Jag vet.
Ibland när du levt med en lögn länge nog,
börjar det kännas som sanningen.
- Hej Alma. - Hej.
Proctors arrest. Hänger du med?
Ser ut som mycket pappersarbete.
Hur mycket kommer det kosta mig?
Skojar du?
- Det är Proctor. Jag bjuder. - Tack.
Plus, vi vet båda att du kan sabba det.
- Hej Emmett. - Sheriffen.
- Är du här för dessa? - Nej.
- Jag förtjänar inte brickan. - Kom igen.
Ingen förtjänar den mer än du.
Har du hört något från åklagaren än?
Låt mig ta hand om det, okej?
- Vad jag gjorde mot killarna... - De förtjäna det.
- Inte av mig. - Om det inte var du...
Emmett, det finns regler,
- och vad som är rätt. - Och Gud.
Gud förtstör det argumentet ganska fort.
Det här jobbet gör något med mig.
Jag kan inte bli mannen jag var igår natt.
- Vad ska du göra? - Megs syster bor i Florida.
Vi ska åka ner dit ett tag.
Se hur det känns.
Det kommer vara svårt utan dig.
Du må ha lurat alla andra,
men inte mig.
Vad menar du?
Jag vet att du är en bra man.
Det har vart en ära att jobba med dig.
Detsamma.
Dr. Hedman till akuten.
Hörru,
ge mig lite morfin.
Jag dör här.
Jag har ringt klockan i över en timme.
Vart fan försvann alla?
Helvete.
- Just det. - Du måste berätta för Proctor.
Jag har inte sagt något till honom.
När de väl kom till mig,
visste de redan allt.
Vad fan gör du? Det är mitt morfin!
Du behöver det inte längre.
Du fick betalt för att transportera Proctors last
och hålla käften stängd.
Du valde att prata med myndigheterna.
Mr Proctor har bett mig att berätta för dig
att vi inte längre behöver er.
Håll dig borta från mig...
Vad gör du här, Sugar?
Du hälsade på mig när jag satt inlåst.
Jag gör bara detsamma.
Kollar om du behöver något.
Verkligen?
Och vart var din vänskap när Hood smidde sina planer?
Du kunde bara ha varnat mig.
Hood ber inte mig om råd.
Jaså?
Skulle du berättat om han gjorde det?
Kai...
Jag har känt dig sedan du var ett barn.
Vi kanske inte är vänner,
men på ett sätt är vi fortfarande familj.
Vi är inte familj. Inte längre.
Du har gjort ditt val.
Och kom inte tillbaka.
Kai, det behöver inte vara såhär.
Jo, det gör det.
Jag förlåt så gott jag kunde, efter vad du gjorde för mig.
Men när jag väl kommit ut härifrån,
går jag efter Hood.
Och om du står mellan oss, kommer du ångra det,
tro mig.
Du borde inte kommit hit.
Chefen, vi kanske har ett problem med Proctor fallet.
Ta din son och försvinn. Ni kan aldrig komma tillbaka hit.
Varför hjäler du mig?
Jag vet hur det känns att vara en fånge i sitt egna liv.
Jag kollade till Juliet.
Hon missade sitt skift på Savoy.
- Och du? - Jag har gjort mitt val.
- Tack. - Åk bara.
Jag åkte förbi dagiset.
Hon hämtade sin son mitt på dagen.
Läraren tror inte hon kommer tillbaka.
Smart tjej.
Och ditt fall mot Proctor?
Hon skulle aldrig vittna.
Vi har iallafall ett starkt fall mot Longshadow.
Hej-
Han har en lista på folk
som Proctor utpressat på land för det nya kasinot.
Tror du Longshadow kommer se det då?
Han vill bli av med Proctor för alltid.
Fallet mot min farbror kommer snart läggas ner.
Du har inget att oroa dig för.
Jag är orolig, Rebecca.
Jag tvivlar inte på att Proctors advokater
kommer rena honom på några vapen anklagelser.
Polisen har papper som länkar honom till Kinaho Moon
och det går inte för sig.
Det låter som något
du borde prata med honom om när han väl är ute.
- Varför just nu? - Va?
Proctor. Varförjust nu?
Det är därför jag är här, eller hur?
Jag vet inte om det är det.
Jag har försökt förstå
hur du fungerar. Förfarande, protokoll, lagar,
du har inte tålamod för något.
Rebecca,
din farbror har gått igenom mycket...
Men hans tur är snart slut.
Jag tror inte de kan fälla honom för detta,
jag kommer se till att det blir så.
Varför berättar du det här?
Det är dags för dig att göra ett val.
Varför jag?
Jag gillar dig.
Tillståndet är endast för källaren
och inget annat rum i huset.
Därför kan vi påpeka att rummet under källaren
där vapnen hittades
inte var täckt av söktillståndet, och är därför en olaga handling.
- Fungerar det? - Kanske, kanske inte.
Det beror på domaren.
Jag försöker också få dem att acceptera borgen.
Åklagaren påstår att du skulle fly.
Alla nya påstår det, så jag kommer fortsätta försöka.
Det tar bara en dag eller två.
Och Longshadow?
Det är en annan sak.
Tror du verkligen han kommer göra det?
Han verkade väldigt säker.
Vi får se vad han har.
Just nu är det viktigast att få ut dig härifrån.
Jag ringer så fort jag vet något mer.
Tack.
Rebecca, jag väntar på dig utanför.
Vad är det?
Det regnar aldrig, men det duggar.
Är du orolig över Alex?
Han valde verkligen rätt tidpunkt att bli en man.
Kan inte Sperling göra något åt det?
Kanske.
Farbror?
Gå hem, Rebecca.
Vi pratar imorgon.
Okej.
Du har en till besökare.
Mamma.
Hej Kai.
Du ser trött ut.
Jag är inte trött.
Bara äldre.
Varför är du här?
Jag hörde hur ensam du är
och att du har problem.
Ja...
Jag har vart ensam i många år mamma...
I hela mitt vuxna liv.
Precis som mig.
Vet pappa att du är här?
Din pappa kräver ånger
från alla utom han själv.
Ju äldre jag blir,
desto mindre tålamod har jag för arrogans
förklätt som rättfärdighet.
- Trots det stannar du. - Trots det stannar jag.
Jag fick aldrig lära mig att det fanns ett annat sätt.
När jag insåg det själv,
var jag redan gammal.
Jag misslyckades Kai.
Jag lät småaktiga mäns tro
styra ditt liv
när jag borde ha skyddat dig...
På samma sätt som vilken mor som helst
hade skyddat sitt barn.
Och nu ser jag dig här, och jag vet
att det är vårat fel...
Mitt och din fars.
Oavsett vad ditt brott är,
är likaså mina.
Får jag komma tillbaka?
Ja.
Kan jag hjälpa dig?
Kapten Julius Bonner, polisen.
Du är inte här för att be?
Nej.
Jag gör lite jobb åt FBI.
- Vart är agent Racine? - De verkar inte veta.
Kanske därför de bad mig att komma förbi,
för att se om kanske du vet.
Jag har inte sett agent Racine på ett tag.
Han var inte en hälsosam man.
Men han kom hit då och då.
Ja. Han letade efter min bror.
Jag antar att du inte heller sett honom.
Tror du jag skulle berättat för dig om jag hade det?
Nej, kanske inte.
Skulle du ha något emot om jag kollade runt lite?
Absolut inte, bara du visar mig till tillstånd.
Varför är du så nyfiken?
Du måste väl ha bättre saker för dig.
Självklart.
Men man glömmer aldrig fallet man inte kunde lösa.
Jag fick nästan tag på honom en gång.
Jag haffade en unge som jobbade åt honom.
Diamaneter.
Varsågod.
Verkar som Rabbit gav oss ett tips.
Jag försökte hjälpa ungen, men han var,
du vet, besluten.
Alla lever efter sin egna tro.
Självklart.
Hur som helst, ha en trevlig dag Far.
Detsamma.
De kommer närmare...
Inbrottet igår kväll, och nu polisen.
De är här snart.
Jag hoppades på att vara lite starkare
när jag väl möter dem.
Det var ett misstag att skicka en lönnmördare efter dem.
Vi borde ha väntat tills du var frisk.
Det enda misstaget var att hon misslyckades.
Du kunde inte ha vetat.
- Vem fan är du? - Jag är en syster, kompis.
Vad ska vi göra åt inkräktaren?
Han var bättre än vad vi trodde.
De finns inte många sjukhus i staden.
Vi hittar honom.
- Vilken? - New York Presbyterian.
- Blev jag skjuten? - Nej. Påkörd.
Vi får anta att han kommer i kontakt med dem.
Han är illa däran. Han kanske inte kommer prata med någon.
Hur länge har jag vart här?
Jag vet inte. Mitt skift började på eftermiddagen.
- Är polisen här? - Varför skulle polisen vara här?
Jag har ringt in alla.
Vi är redo för dem.
Vänta, vad fan gör du? Du kan inte lämna sängen.
Vart fan är mina kläder.
Du kan inte gå någonstans.
- De kommer fan döda mig. - Ingen kommer döda dig.
De kommer fan döda mig.
Du har en allvarlig hjärnskakning. Du går ingenstans.
- Fan heller. - Snälla, lägg dig i sängen.
- Jag behöver hjälp här inne! - Ge fan i mig!
Förlåt att du behövde vänta.
Ingen fara. Jag kom precis.
Laura, kan jag få en kopp kaffe?
Den där byggnaden sprängdes för ett par dagar sedan.
Det sägs ha vart ett ecstasy labb.
Procto r?
Vi kan inte bevisa det, men ja.
Tack.
Jag har begärt kriminaltekniker till platsen
men först måste de hitta oss på kartan.
Jag antar att det här inte är en trasig gasledning.
Nej, en truck åkte rakt igenom väggen och stället exploderade.
Är det allt? Varför visar du mig det här?
Dagen innan det hände,
var jag där ute med Hood och Emmett. Vi haffade några killar.
Vi fick veta att de tillverkade drogerna där.
Och Hood ville länka det med Proctor,
men vi kan inte.
Och sedan spränger något huset.
Bara sådär.
Sen sätter han dit Proctor med ett tillstånd
baserat på information från en hemlig informatör.
Precis. Och jag tvivlar på söktillståndet.
Helvete.
Vad fan håller han på med?
George.
Lång dag?
Verkar bara vara det nu för tiden.
Vill du ha en drink?
Snyggt jobbat med rådet.
Var inte en dålig förlorare George.
De röstade med sina samveten.
Du har säkert hört
att din gode vän Proctor
hålls fängslad igen.
Proctor är inte min vän.
Faktiskt, så gör jag vad jag kan för att
se honom framför en domare.
Jag kanske har underskattat dig.
Men du kanske också har underskattat mig.
Den här kniven
tillhörde min gammelfarfar.
Den har gått i arv som en totem
till den förstfödda pojken i varje gernation
när han är gammal nog.
Hitills har varje man i min familj
som burit den här kniven
haft möjlighet att använda den.
Jag har inga söner.
Är det här din möjlighet, George?
Är det därför du är här?
Jag tror inte det.
Jag vet inte när jag förstod det.
Små flickor älskar sina pappor.
Min var så älskande,
så påpasslig.
Han höll mig i en liten värld,
och jag hade inget annat att jämföra med.
Vad förändrades?
Barnen i skolan.
De började reta mig.
Du vet hur barn är.
En dag var jag på väg hem från skolan...
Och jag gick förbi en kiosk.
Och min pappas bild var på framsidan på alla tidningar.
Jag köpte en och läste.
Jag förstod inte mycket. Jag var bara 11,
men jag förstod tillräckligt.
De sa att min pappa dödat människor.
Jag tog tidningen och la den på hans kudde...
Och gick och la mig.
Nästan morgon satt han i mitt rum
i en gammal gungstol jag hade i hörnet,
gungandes fram och tillbaka,
stirrandes på mig.
Och för första gången i mitt liv var jag rädd för honom.
Jösses, Carrie.
Men sen plockade han upp mig...
Satte mig på hans knä, och jag var knappt vaken...
Pussade mig på pannan,
och bara gungade mig fram och tillbaka
och jag somnade nästan igen.
Han var min pappa.
Du.
Det räcker.
Du har massa tid att berätta resten.
- Ja, jag borde nog gå. - Nej, nej.
Nej.
Det borde du inte.
Mår du bra?
Ja, jag tänker bara på Emmett.
Ja.
Jag fattar inte att han bara tappade fattningen sådär.
Jag tror inte han tappade det.
Jag tror han gjorde ett val.
De gjorde hans familj illa...
- Han ville ge igen. - Vi hade gett igen.
Ja, men han ville göra det själv.
Tänk på dig och Breece.
Det finns en punkt
då vem som helst av oss hade gjort samma sak.
Frågan är bara vad som skulle få oss att göra det,
där omständigheterna väger mer än konsekvenserna.
Vi går till Cadi varje dag,
och vi ska bära ut rättvisa,
men...
Allt vi gör är att hålla uppe ett par regler.
Men rättvisa,
riktig rättvisa...
Är personligt.
Ibland är enda sättet att få ut det
är att göra det själv.
Du skrämmer mig när du säger sådana saker.
Du är den som ville prata mer.
Ja och jag börjar ångra det.
Du är den enda Sheriffen som inte svarar sin telefon.
Vad är det?
Du måste ta dig till New York med en gång.
Job?
Jag ligger illa till.
Lugna dig. Vart är du?
På sjukhuset.
New York Presbyterian, rum 307.
Om Rabbit kommer hit först, kommer jag...
Hitta du honom?
Ja.
Nu kommer han hitta mig.
Jag är påväg.
- Vad har hänt? - Jag måste gå.
Bara sådär?
Tror du inte jag förtjänar mer av en förklaring?
Jo, men just nu hinner jag inte.
Kommer du tillbaka?
- Inte inatt. - Någonsin?
Jag vet inte.
- Gå inte isåfall. - Jag måste.
Jag kan inte fortsätta såhär.
Jag vet inte ens vem du är.
Jag vet.
Jag är ledsen.
Hej, Brock.
Ursäkta.
- Lugnt. - Jag förvänta mig inte någon.
Oroa dig inte.
Vad gör du här? Nattskiften är mitt.
Jag måste lämna stan ikväll.
- Vart ska du? - Det är inget viktigt.
- Hur länge? - Jag vet inte.
Du har ansvaret nu.
För det fungerade så bra förra gången.
Hood.
Vem fan är du?
Du är en bra man, Brock. Ta hand om dig.
Väntar du på någon?
Vänta, jag tar det.
Väntar du på någon?
Hood, vad fan är det här?
- Är Carrie här? - Är du seriös?
Om hon är här måste jag prata med henne.
- Dra åt helvete. - Gordon, det är ingen fara.
- I helvete eller. - Vad är det?
- Vad? - Job har hittat Rabbit.
- Herregud. Vart? - New York.
Job är skadad. Jag åker nu.
- Jag åker med. - Va?
- Ge oss en minut. - Vi måste åka nu.
Ge oss en minut. Gordon, älskling...
Det här är din första natt tillbaka i huset.
- Jag vet, men Rabbit är i New York - Jag förstår inte.
Jag vet.
Jag måste göra det här, för att skydda oss, vår familj.
- Om vi ska ha en chans... - Hur ska vi ha en chans
när han dyker upp här? Vad är det för fel på dig?
Varför bryr du dig?
Titta inte på henne, det är mig du pratar med.
Jag har inte tid med det här. Stanna om du vill.
- Jag måste gå. - Sluta prata med henne.
- Vänd mig inte ryggen. - Gordon sluta!
- Dra åt helvete! - Herregud!
Hur många gånger ska du sabba våra liv?
- Det här har inget med dig att göra. - Gordon, sänk vapnet.
- Du förstår inte. - Vadå, att du beskyddar honom?
- Nej. - Vad fan är det?
Knullar ni? Är det vad det handlar om?
- Nej. - Vad fan är det om då?!
Om han inte sänker vapnet,
- kommer jag döda honom. - Sluta.
Ska du döda mig? Jag tror inte det.
Jag skiter i vad du tror.
Du dyker upp utanför mitt hus
- tittar på min fru... - Du vet inte vad som pågår,
- så lägg ner vapnet! - Jag spränger huvudet av dig!
- Sista chansen! - Han är Devas pappa!
Vad?
Vad sa du?
Gordon...
Gordon?
Jag ska berätta allt.
Men jag måste gå.
Jag måste gå.
Varför?
För jag måste döda honom.
Eller dö försökandes.
Jag menar vad jag sa. Antingen dör han eller vi.
Det är enda sättet.
Jag håller med.
Är det så du hälsar på en gammal vän?
- Rövhål. - Kan du röra dig?
- Knappt. - Kom igen, vi måste...
Helvete!
Skott avlossade på tredje våningen.
Vi behöver förstärkning. Släpp vapnen!
Hjälp!
Släpp vapnet!
Kom ut och släpp vapnet.
Låt henne gå.
Jag skjuter henne.
Det är Rabbits dotter.
Är du säker att han vill ha mig död?
Sluta gå!
Du måste vara säker om du tänker skjuta.
Jag dödar henne.
De kommer du inte.
Vad tog så lång tid?
- Han hade en kompis. - Kan vi prata mindre
och ta oss härifrån?
Helvete.
Kom igen.
Jag vill ha poliser i varje trappuppgång.
Var försiktig. Gärningsmannen kan vara kvar i byggnaden.
Ni två, med mig.
Gå ner dit, sök runt.
Vi möts på intensiven.
Jävla skit! Ur vägen!
Vad i helvete tänkte du med,
trodde du att du kunde ta ut honom själv?
Jag såg min chans och tog den.
Jag hade klarat det
om det inte vart för den där sjuka prästen.
- Präst? - Yulish.
- Känner du han? - Han är min farbror.
Jag har aldrig träffat honom, men min far brukade prata om honom.
Jag har alltid haft känslan att han var rädd för honom.
Finns det någon medlem av din familj
som inte är galna mördare?
- Vi går in i morgon. - Jag kan omgivningen.
- Jag borde komma med dig. - Du kan inte ens stå, Job.
Det är bara en hjärnskakning. Händer hela tiden.
Ditt huvud måste se ut som en Jackson Pollock inombords.
Vi kan inte riskera att du saktar ner oss, okej?
Det är inte precis ett arsenal.
Vi var tvunga att åka snabbt.
Säljer Pony fortfarande vapen?
Enda han säljer är avsugningar i Sing Sing fängelset.
Vet du vem som fortfarande är kvar?
Tror du?
Jag hörde att någon tagit ut honom.
Vem?
En gammal vän.
Om man kan kalla honom vän.
Tror du att han kommer ihåg mig?
Frågan är om du vill det.
Dina män?
Döda.
Då är de här.
Ja.
Jag har spenderat 15 år
sökandes efter min dotter.
Och nu jagar hon mig.
Berätta för mig, Yulish.
Tror du verkligen på Gud?
Ja.
För mig...
Det har alltid känts som att Gud är ett påhitt
för att känna sig mindre ensam.
Och nu...
Är jag mer ensam än någonsin.
Jag litar inte på dig
Jag bryr mig inte.
Och istället för att be till Gud...
Berjagv-
Att han inte finns.
Om han gör det...
Död eller levande...
Kommer jag aldrig finna ro.
Mina synder kommer förfölja mig för evigt.