-Jeg trodde ikke at du ville komme. -Hvordan har du det?
-Det vet jeg ikke ennå. Du, da? -Jeg vet ikke.
Dette kommer til å ta tid for meg.
Jeg er klar til å fortelle alt.
Hei, mamma.
-Hvor er Gordon? -Jeg vet ikke. Hvor er Ana?
Ja, mamma... Hvor er Ana?
God morgen, mine damer! Klokka er fem.
På tide å slutte å klå på dere selv og lovprise Herren.
Original O P E N S U B T I T L E S.org Release
Vi har ikke hilst ordentlig. Lucas Hood.
-Nola. -Høvdingens forsvunne datter.
Jeg spurte rundt. Det er en liten by.
-Dere pågrep Tommy Littlestone. -Han er ikke morderen.
Så har dere låst inn Chayton. Det kan ikke ha vært lett.
-En av dine venner? -Nei.
Han gjorde det ikke heller. En slik purist dreper ikke sine egne.
-Det kan du ikke vite. -Betrakt det som en ekspertuttalelse.
Og som ekspert, hvor syns du at jeg skal lete?
Spør du på ordentlig? Er det ikke du som skal være ekspert på sånt?
-Oppfører han seg? -Enn så lenge.
Svarte mann.
Du er en skam for din rase. De lot dine forfedre forlate sitt hjemland-
-voldtok kvinnene og hold ditt folk som slaver i flere generasjoner.
Nå bærer du deres uniform. Har du ingen verdighet?
Hvordan kan du leve med det?
Ved å få slike som deg vekk fra gatene. Det kan jeg leve med.
-Hørt noe fra delstatspolitiet? -De fant ingen i skogen.
-Vi burde presse familien Bowman. -Kanskje de vet mer.
Eller...så snakker vi med barna.
De kan vite om Solomon gjemmer seg. Jeg bør snakke med dem.
Alene.
Det er vanskelig nok å få de voksne til å snakke med oss.
Barna kommer vi ikke til og stilen din funker ikke på dem.
-Men de snakker med deg? -Vi har alltid hatt en bra relasjon.
Greit. Hør av deg hvis du får greie på noe.
-Du lette etter meg. -Er ikke rommet litt overdrevent?
Proctor er en ensom mann. Du er Kinahostammens høvding.
Enten er du svak eller så framstår du bare som det.
Det er blod i vannet og Proctor og Hunter har ferten.
Jeg er stammens høvding. Jeg kan ikke ta ut alle som utfordrer meg.
Er det ikke noe sånt du har meg til?
Fjern føttene fra bordet.
Dette er Gordon Hopewell. Legg igjen en beskjed.
Gordon... Det er meg igjen.
Jeg vet at du ikke vil snakke, og det forstår jeg.
-God morgen. -God morgen.
-Hvor skal du? -Gå ut.
Jeg drømte at vi var en familie igjen.
Det var en drøm, men jeg må tro at hvis jeg kan finne riktig ord-
-så ville du tilgi meg. Jeg kommer til å overleve her inne.
Men jeg kan ikke leve uten deg og barna. Hils og si at jeg elsker dem.
Jeg håper at du vet at det er sant.
Jeg hørte at ei indianerjente fikk hodeskallen slått inn.
Mener du skalpert?
-Herregud, du er syk! -Pass purken.
-Sovet godt? -Hva faen er det nå?
-Ingen perverse greier nå. -Kom opp og gre deg.
-Job skal fotografere deg. -Skal jeg?
Hvem faen er dette, og hva faen gjør jeg her?
Det er nå det blir interessant. Presenter deg.
Jason Hood.
Men for faen...!
-Han må bli en annen. -Det blir bare bedre og bedre.
-Hvorfor dreper vi ham ikke? -Hold kjeft.
-Proctor... -God morgen, høvding.
-Paul Moon er operert seks ganger. -Paul Moon?
-Han du knuste ballene på. -Hørte aldri navnet.
-Du gjorde inntrenging i mitt hjem. -Du kidnappet niesen min.
Vi kan anklage hverandre hele dagen, men du har mistet din posisjon.
-Hva vil du ha, Alex? -Du er en bølle, Proctor.
Når du er borte, kommer ingen til å savne deg.
Du bryr deg for mye om hva folk syns om deg. Det gir ingen makt.
Men å lyve og presse gir makt? Du er bare sosiopat.
Jeg har en bedrift, du har en stamme. Men jeg har fortjent min stilling.
-Du er en forbryter. -Det der er ordvrenging.
Du agerer med redsel for å miste din stilling og for konsekvensene.
Jeg er ikke den glupeste i rommet, men jeg er uten frykt.
Jeg gjør alt som kreves for å få det jeg vil ha, så folk frykter meg.
Hvis du ikke lykkes med det, vil noen sterkere ta din plass.
En flott tale. Takk. Men jeg er ikke redd for deg.
Jeg når visst ikke fram til deg. Jeg kan ha presset deg for hardt.
Nå syns du at alt unntatt krig er å gi seg.
Vi kunne ha blitt bra partnere med kasinoet og alt.
Iblant kreves det mer styrke til å skape fred enn å krige.
Det lærte faren din meg. Gud velsigne hans sjel.
Du var et redskap for faren min. Han så deg som søppel.
Dra tilbake til reservatet der du iallfall betyr noe.
-Jeg har viktigere ting for meg. -Vi kommer til å finne nevøen din.
Hvis noen fra din stamme rører den gutten...
...så stiller jeg deg til ansvar for det.
Jeg bør snakke med søsteren din. Det er visst hun som har baller.
-Jeg burde skjære halsen av deg. -Det ville krevd baller.
Må jeg ringe politiet? Jeg har dem på hurtigtast.
Ingen fare, Daria. Vi hadde bare forskjellige meninger.
Dette burde holde. Jeg er lei for det.
-Vitnemålene fra Kinahostammen. -Takk.
-Det som skjedde i går... -Det er greit, sjef.
Hood... Har du tid et øyeblikk?
Kanskje det ikke betyr noe, men en av amishguttene fortalte-
-at Solomon var venn med en Daniel Moses.
Han rømte flere ganger og da han var 18, lot de ham dra.
-Vet du hvor han bor? -I et okkupert hus på Delafield.
Hva faen?!
-Skulle ikke du bli på rommet? -Jeg ble sulten.
-Sett deg i bilen! -Jeg vil ikke.
Jeg burde skyte deg her og nå, men tilbyr deg skyss.
Vis litt takknemlighet og hopp inn før foten glir av kløtsjen!
Daniel Moses?
Glimrende!
Jeg vil ikke tilbake!
-Du skal ikke tilbake. -Jeg er 18, dere kan ikke tvinge meg!
Det er ikke derfor vi er her! Vi leter etter Solomon Bowman.
-Solomon? Hvorfor? -Har du ikke hørt det?
Solomon har forsvunnet. Vi trodde at han var sammen med deg.
-Vi har ikke møttes på flere uker. -Andre leter etter ham.
Hvis dere ikke tror meg, så kan dere se etter selv.
-Har du innredet selv? -Ja.
-Liker du å lese? -Ja.
Salinger. Kan dere lese sånt i amishskolen?
Nei, vi får ikke lese noe. De vil bare holde oss isolert.
Uvitende og stand til å forstå verden utenfor.
Jeg pleide å kjøpe bøker og gjemme dem i kryprommet under huset.
Ble du tatt noen gang?
Vi hadde en lærer på skolen. Trass i at man slutter etter åtte år-
-hadde han ansvaret for vår religiøse opplæring.
Han så meg lese "Fluenes herre" og ble helt rasende.
Han slo og sparket og skrek at jeg forgiftet hjernen min.
Patia!
-Jeg hørte hva som skjedde. -Du lurte meg ut i skogen.
Mamma holdt meg hjemme da onkelen din mishandlet indianerne.
-Noen visste hvor jeg var. -Jeg har ikke fortalt det til noen.
Jeg var ingen rebell. Jeg hadde ikke sex og tok ikke stoff.
Jeg ville bare lese. Så jeg rømte.
Hva tenkte du å fortelle meg i går?
-Er det normalt at lærerne slår dere? -Nei.
Han var en religiøs fanatiker, det sier ikke lite i vår menighet.
Solomon er forsvunnet. Kanskje han er død. Hjelp ham.
-Kanskje jeg tar feil. -Vær så snill, fortell hva du vet.
Han lette etter på meg og ville at jeg skulle gjøre bot.
Jeg sa til Solomon at han kunne komme hit hvis det ble ille.
-Var læreren etter Solomon også? -Ja, på grunn av Solomons søster.
-Læreren er syk og hater Solomon. -Hvorfor?
Jeg vet ikke. Kanskje fordi han er broren din?
De var redde for at han skulle bli likedan.
Som at hele blodlinjen hadde en forbannelse over seg.
Solomon traff ei indianerjente og prøvde å holde det hemmelig.
Denne læreren... Hva heter han?
Jonah Lambrecht? Sheriff Lucas Hood.
-Får jeg komme inn? -Ja visst.
-Det gjelder vel gutten, Solomon? -Det stemmer.
Slå deg ned, så koker jeg opp litt vann.
Det var fælt å høre om jenta.
-Hvordan kan jeg hjelpe? -Bor du alene?
-Ja, jeg vet at det er rotete. -Nei, det var ikke det.
Jeg visste ikke at det fantes amish-ungkarer.
Min kone Sarah døde bare noen år etter at vi hadde giftet oss.
-Fikk dere noen barn? -Nei.
Hun var en skjør kvinne og kunne ikke få barn.
-Men jeg elsket henne dypt. -Og du giftet deg aldri igjen?
Nei, da hun døde... Jeg vet ikke.
Jeg mistet interessen for å gifte meg.
Når man en gang har elsket noen på en viss måte-
-så vil man aldri elske noen andre slik igjen.
-Fortell om Solomon. Var han en elev? -Ja.
For et par år siden. Han var en gløgg gutt.
En anelse opprørsk, men veldig søt.
-Han kan ikke ha drept jenta. -Hvordan mener du "opprørsk"?
Solomon var nysgjerrig. Han godtok ikke vår tros restriksjoner.
Det er en stor verden og gutter er nysgjerrige av natur.
Det var jeg selv.
Og det var din jobb å få skikk på ham?
Nei, det tilfaller foreldrene. Jeg lærte bare ut våre trossetninger.
Krevde undervisningen noensinne at du var voldsom mot dem?
-Unnskyld? -Pleide du å slå dem? Ikke?
Naturligvis ikke. Vi tror ikke på noen former for voldsomheter.
Det er ikke hva Daniel Moses påstår.
Ja...
Det var en tabbe. Jeg tenker ofte på Daniel.
Da det skjedde, sa jeg til meg at det var selvforsvar.
Det var jo han som angrep meg.
Jeg vil gjerne treffe ham igjen og fortelle at jeg er lei for det.
Be ham om tilgivelse.
Og be ham om å komme hjem.
Unnskyld meg.
-Er beinet ditt skadd? -Gammel skade. Sparket av en hest.
Så hvorfor blør du?
Hva skjedde med ingen voldsomheter? Jeg pågriper deg, du har rett til...
Hvor er gutten? Hvor er gutten?!
Hvor er gutten?!
Hvor er han?
Han sier ingenting.
Hans psykotiske selvrettferdighet er altfor sterk.
Så hva foreslår du?
La oss være alene en stund.
Jeg syns at din innstilling til guttungen er altfor innsmigrende.
-Vi bør grave en ny grav. -Han vil bare ha en ny sjanse.
Og når ble vi helgener?
-Men det er merkelig... -Hva da?
Av alle stoler vi har, så valgte han samme stol faren satt i da han døde.
-Du, Job? -Job...?
-Når er den falske ID-en klar? -Falsk ID?
Hva tror du at dette er? Du får ikke noe forfalsket førerkort-
-slik at du kan ha klassefest hjemme og voldta ballets dronning.
Du får nytt navn, kreditthistorie personnummer og fødselsattest.
Jeg forvandler deg til et helt nytt faens menneske.
Og en annen ting... Når jeg har utført mitt lille mirakel-
-så bør du forsvinne og aldri høre fra deg igjen.
Hvis du dukker opp igjen etter å ha rotet til alt-
-skyter jeg deg mellom øynene.
Nå kommer du til å få hete Marion.
Kanskje du ikke visste det, Jonah...
...men det drøftes i det moderne samfunnet om torturens effektivitet.
Selv mener jeg at smerte er et redskap, som alt annet.
Og når smerte fungerer...
...så er det uten tvil et effektivt redskap.
Tråkk med foten når du er klar til å snakke.
Det er en silo på gården ved siden av. Han har låst inn Solomon der.
Det krevdes et par ekstra tenner for å få denne.
Glem det. Vi tar bilen.
-Drepte du ham? -Nei, men du bør ringe ambulanse.
Det burde jeg nok.
Solomon?
Forbannet... Vent!
Helvete...
Jeg har funnet ham.
Solomon...
Solomon? Det er ingen fare.
Jeg har deg.
Jeg elsker deg. Det er ingen fare.
Solomon!
Barnebarnet ditt forsvant, og du ba til en Gud-
-som ville ha forlatt ham død ved føttene dine.
Kanskje Gud ikke elsker deg likevel.
Kanskje han syns at din arroganse er lattervekkende.
-Gud førte ham tilbake til oss. -Se hva jeg gjorde med Jonah.
Da ser du at Gud ikke var innblandet. Overhodet ikke!
Kom.
Du kommer til å klare deg.
Ok... Her er papirarbeidet på ham.
To timer til Jefferson County. Sheriffen møter dere ved grensen.
-Han er en kjempe. Vær forsiktige. -Skal bli.
Min ånd, gjør meg selskap i nødens og kampens stund.
Hva i helvete?! Herregud!
-Kutt ut, for faen! -Vil du smake på elpistolen igjen?
-Sheriffassistent Yawners anroper... -Slutt!
-"Happy Green" gjør deg glad. -Hvor kommer det fra?
Det kan jeg ikke fortelle deg.
Kom igjen, Deva. Vær så snill, svar.
-Svar, svar, svar... -Helt utrolig.
Dette er Deva. Legg igjen en beskjed eller la være.
Hei, Deva. Det er mamma. Jeg har så mye jeg vil si.
Du skal vite at jeg elsker deg. Det har jeg aldri løyet om.
Jeg ville bare at du og Max skulle føle dere trygge og lykkelige.
Når jeg er hjemme, så lover jeg å svare ærlig på alle spørsmålene dine.
Vi kan finne tilbake til hverandre. Ikke gi opp håpet for meg.
Jeg elsker deg.
Hils Max at jeg elsker ham også.
Takk.
-Kan jeg hjelpe deg? -Du ser så trist ut.
Du skulle bare visst.
Vil du ha selskap?
Hvilken annen kveld som helst ville jeg bedt deg dra til helvete.
-Hva har skjedd med ham? -Han gjorde motstand.
Iherdig.
-Har han tilstått? -Trengs ikke. Vi fant gutten.
Hvordan har gutten det?
Han gir dere alt dere trenger for å felle ham for drapet.
Du ga ham en real omgang. Gratulerer, dere trengte denne seieren.
Vi står til tjeneste.
Håper at det gjør jævlig vondt.
-Hørt noe fra Emmett eller Siobahn? -Nei, hvordan det?
De svarer verken på mobilene eller via radioen.
De har en halvtimes reise igjen.
-Fortsetter du å ringe? -Ja visst.
Ligg stille!
Hvorfor er hvite så opptatt av lenker?
Fra første dag dere kom har dere sperret mennesker inne.
Hils sheriffen at vi kommer til å ses snart.
Ned på bakken, purkejævel!
Ligg ned! Nå! Slipp våpenet!
Vær så god, svarte mann. Disse er visst dine.
-Herregud... -Det er snuten.
-Det er greit. -Hvordan står det til, betjent?
-Vi har ikke gjort noe. -Vet foreldrene deres at dere røyker?
Dra hjem. Øyeblikkelig!
Deva!
Kom! Vi drar.
-Du burde ikke røyke pot. -Nei, jeg vet det.
Da så.
-Er du sint på moren din? -Du vet ikke hvordan jeg føler.
Men det er vel det du prøver å gjøre? Forsøker å såre henne?
Det fungerer ikke. Du får bare flere problemer.
Hvordan kan du være en sånn ekspert? Har du egne barn?
Nei... Men jeg vet hvordan man skaper problemer.
-Det kan jeg tro. -Her kommer faren din.
Takk for saften.
Jeg må visst få gratulere. Du er jo far.
Da det handlet om penger, så forsto jeg.
Da det handlet om ulykkelig kjærlighet, forsto jeg også.
Men hvis du tror at du kan bli her, ta noen foreldrekurs-
-og rette opp alt som har gått galt, så tar du sørgelig feil.
Grufulle ting skjer folk som kommer for nær deg.
Hvis du bryr deg om dem, så må du forsvinne ut av livet deres.
Ta diamantene til New York og selg dem for så mye du får.
Amen! Mannen har begynt å tenke klart.
Ring meg når det er klart.
-Da drar jeg opp. -Hvor som helst, men ikke her.
Hvor som helst på vår vakre planet, men ikke her.
Hei. Hvordan har du det?
-Herregud! Du må bli lappet. -Jeg har det bra.
Jeg hadde kommet hvis jeg hadde visst at det var så pass ille.
For et øyeblikk, etter kollisjonen...
...så trodde jeg at jeg var død.
Jeg blir med deg hjem. Kom.
-Klar for andre runde? -Nei.
Jeg sa at det krever mer styrke for å skape fred enn å krige.
Jeg bør nok ta lærdom av det selv.
Jeg håper at dette holder som fredsgave.
Sju tenner fra mannen som drepte jenta. Han sitter i varetekt.
Lag et halsbånd av dem og gi ditt folk litt ro.
Du blir nok glad for å få vite at han ikke var en av dine.
"Vis ingen nåde: liv for liv, øye for øye, tann for tann."
-Dette forandrer ingenting. -Jeg liker heller ikke Proctor.
Han kan ha rett. Det er ikke tiden for å krige.
-Gjør ikke forretninger med Proctor. -Hunter presser rådet.
-Du sa at det er blod i vannet. -Det stemmer. Så vær haien!
Vær haien, for helvete!
Hva skal du gjøre, Nola? Skal du slå meg?
Det var nok feil av meg å be deg bli.
Etter alt som har skjedd, og alt du har vært med på...
Jeg burde ha tenkt på det.
Jeg er lei for det, men du hører ikke hjemme her lenger.
Nei... Det har jeg aldri gjort.
Du har nok ikke det.
-Hvor tar du veien? Nola... -La være.
Du er endelig høvding. Ikke ødelegg det ved å tvile.
-Stilig antrekk. -Takk det samme.
Takk.
-Hvor skal vi? -Du har en gjest. Denne veien.
-Der inne? -Der inne.
Fortsett.
Sett deg.
Blir du overasket å se meg?
Nei, ikke egentlig.
Det virker som at du og jeg er veldig seiglivede.
Det ligger i slekten.
Hva gjør du her?
Jeg ser moren din hver gang jeg ser på deg.
Det varmer meg, og det smerter meg på en og samme gang.
Da jeg traff moren din, var hun sammen med en annen mann.
Men jeg oppvartet henne skamløst og utrettelig.
I begynnelsen trodde hun at jeg var gal.
Senere innså hun at jeg var gal.
Men det var ingen tvil om min kjærlighet.
Kjærlighet, sannhet, galskap.
De ordene ligger nærmere hverandre enn folk vil innrømme.
Jeg begikk feil, Anastasia.
For mange, og for grufulle til å bli tilgitt.
Men jeg ville fortelle deg før det er for sent...
...at hva du betraktet som galskap...
...var den største kjærligheten jeg noensinne har opplevd.
Dette er siste gang vi ser hverandre.
Tekst: Lene L. Kjølner www.O P E N S U B T I T L E S.org www.sdimedia.com