Tak jo.
Rychle, rychle, rychle.
Ach jo, ach jo.
No tak, rychle.
Honem, musíme sebou hnout.
Ano, ano, ano!
Ne, ne, ne!
Hej! Mám tě!
To ne! To ne!
Zobák! Křídlo! Ocas!
Žebra!
Drůbky!
Já letím!
Ne, pořád to neumím.
To je k neuvěření.
Dýchej, dýchej.
Parazite jeden.
Hopla!
Tadá!
Ne, ne, ne.
Hele. Klid. Jsem jen klaun.
Ach bože.
To je řev... Bojíš se mě.
Pojď sem. Ne. Fajn. Nevadí.
Hodně štěstí k vylíhnutí!
Nazdárek.
Určitě jste sám sebou zklamaný z toho, že jdete tak pozdě.
Ne, ne, ne.
Nejdu pozdě. Koukněte na hodiny.
V objednávce bylo před polednem.
Fajn, teď jdete pozdě.
- Co? - Kde jste byl?
- Divné, že se ptáte. - Prošvihl jste oslavu.
- Co je to? - Jo tohle.
Upadl jsem na to.
Hodně štěstí k vylíhnutí!
Veverka?
Na účet podniku.
Snažil jsem se udržet své tělo mezi zemí a tou krabicí,
ale asi jsem to odnesl pár modřinama.
Mám tam něco?
Slyšíš, zlato?
Ten klaun, který tu měl být už před hodinou, upadl na dort našeho syna.
Proto nám zkazil jeho oslavu ke dni vylíhnutí!
Až to příště zvoráte, nechci slyšet žádnou historku,
prostě přeberte odpovědnost.
To nebyla historka.
„Jsem zoufalec, co zaspal a upadl na věc, kterou jste si zaplatili!“
- Málem jsem se utopil. - „Ta práce mi nejde a jdu pozdě...“
Co kdybychom to urovnali a dohodli se, že ten dort je na vás?
Pardon, že je na mě?
A na koho jiného?
No, víte, já...
Nevím, jestli se vám to bude líbit, ale když už jste se zeptal...
Spíš než na mě, jak jste navrhl,
ten dort je na vás!
Chcete slyšet historku?
Můžu se ztrhat,
abych sehnal „bezlepkový dort“.
Co je sakra lepek?
Existuje to vůbec?
Kdo jste?
Vypadněte!
Už? Ale jste jediný, kdo ochutnal dort.
Co...
Mňamózní.
Nechcete si z něj slíznout trochu dortu?
Kdo potřebuje talíře, když tu je jeho tvář, co?
Málem bych zapomněl.
Mám udělat rychlý průzkum spokojenosti zákazníka,
než zmizím.
Na škále od jedné do tří, jak byste ohodnotili můj výkon?
A nezapomeňte, že ta veverka byla gratis...
- Omlouvám se. - Ne!
Moje chyba.
Gratuluju!
Je to chlapec!
OREL VAZOUN
Hej, Huňáči.
Huňáči!
ZTRÁTY A NÁLEZY
Ctihodnosti, naše rodina vždycky zastávala přirozenou líheň.
MAPA SVĚTA
Rizika vylíhnutí míchaného miminka jsou příliš velká.
PTAČÍ SOUD
Měla tam hrát hudba,
hnízdo mělo být plné krásných čerstvě natrhaných květin.
A jako první měl spatřit
milované tváře své matky a svého otce.
Tu chvíli už nám nikdo nevrátí.
Paní, nechtěl jsem být první, koho vaše dítě uvidí.
O čem to tu vůbec mluvíme?
Vždyť si mě nejspíš ani nepamatuje.
Tati!
Ne, ne, ne. Sklapni.
Sklapni.
Klídek.
Dámy a pánové, jsem snad vznětlivý pták?
Ano.
Vinen ve všech bodech.
Byl to výborný dort.
Snažil jsem se dodat ho včas
a on ho ani neochutnal!
Pane Ruďáku, jsme šťastná ptačí komunita.
Pod ochranou orla Vazouna
pracujeme, hrajeme si, smějeme se, milujeme
a žijeme život bez konfliktů a svárů.
A evidentně také milujeme zvuk našeho hlasu.
Možná jste nikdy neslyšel vtip: „Proč ptáci nelétají?“
Já vám řeknu proč.
Protože kam bychom taky letěli?
- To mě vždycky dostane! - Hroznej vtip.
Takže co mám udělat s takovými, jako jste vy?
Je to pořád ten samý problém.
Vztek.
Se vztekem myslím problém nemám.
Podle mě ho máš ty.
Vztek je jako plevel na naší zahrádce.
A co se dělá s plevelem?
Nevím, ale určitě mi to řekneš.
Odstraníte ho!
Ach bože.
Pane Ruďáku, když jste se z naší vesnice odstěhoval,
všiml jste si, že se vás nikdo nepokusil zastavit?
Na ulici se na vás možná ptáci usmějí, ale to neznamená, že vás mají rádi.
Víš co? Mám otázku.
Je ti jasné, že tím hábitem nikoho neoblafneš?
Všichni vidíme, jak se neseš ulicí, Ctihodnosti!
A to měříš, a to je jen hrubý odhad, asi jen dva cenťáky?
Co to děláte?
Voilá!
Ne!
Co to...
Tati!
Pane Ruďáku, vzhledem k závažnosti zločinů,
nemám jinou možnost, než vám uložit maximální zákonem povolený trest.
Kurz sebeovládání.
Mě snad jebne!
Čerství červi.
ČERVI PRO RANNÍ PTÁČATA
Čau, Ruďáku. Jak se vede?
Hrozně.
Ahoj, Ruďáku.
Ráda tě vidím!
- Kéž bych mohl říct to samé. - Kupte si červy!
Hopla!
Díky.
Můžete jít.
Jak se máš, Susie? Dobře?
Žádné běhání.
No tak.
Ahoj, jak to jde s tím hromadným uspáváním?
Ach bože.
Nepřemýšleli jste o ptačí antikoncepci?
Levá, pravá, levá, pravá.
Paráda.
Hej, hej.
Tak fajn.
Shirley.
To zvládneš, holka.
Ať neupadneš. Hezky pomalu.
Tak. To je ono.
Vedeš si skvěle!
To jako vážně?
Už tam skoro jsem.
OBJÍMAČ PRVNÍ OBJETÍ ZDARMA
Ne.
SALÓN KRÁSY
PRODLUŽOVÁNÍ PÍREK
Pozice holuba.
Pozice jeřába.
A máme to za sebou.
Kdo si dá mražený jogurt?
Mražený jogurt.
„Orel Vazoun, co létá si na nebi.
Strážce našich domovů a svobody!“
Ahoj, Ruďáku.
Je některý z nich tvůj?
Co?
Jo, až začnou ptáci lítat.
„Orel Vazoun je legenda.“
BUĎ ŠŤASTNÝ - USMÍVEJ SE VÍTEJ - DNES
Přijde ti to k smíchu?
Tohle je vtipný!
No tak!
Co?
Nedívej se, Bobby.
Vztek může být nakažlivý.
Pojď!
- On si začal. - Rychle! Neotáčej se!
Tumáš.
USMÍVEJ SE
Podívejme.
To bude děsný.
To asi bude umělecké dílo.
To je odpad.
A tohle je exotika.
Certifikace KUŘE BEZ HNĚVU
Cože?
Zdravím!
- Nazdárek! Vítej... - Ahoj.
...ve Skupině neomezené tolerance.
- Já jsem Matilda. - Fajn.
A moc se těším, že s tebou podniknu tuhle cestu!
Bude to jízda.
Je se mnou zábava.
Všichni to o mně říkají.
Hej, všichni.
Pozdravte Ruďáka.
Ahoj!
Čau, Ruďáku.
Čau, ptáci, se kterými se nepoznám blíž.
K někomu se zjevně nedonesla zpráva, že začínáme včas.
Máš dvě minuty zpoždění.
Ať už se to nestane.
Jmenuju se Žluťas.
Promiň, nezačali jsme v dobrém.
Moc se mi líbíš. Poznám to.
Tak jo.
Ruďáku, nechceš se s námi podělit o svůj příběh?
Ani ne.
Soud zmínil něco o výbuchu vzteku
na dětské narozeninové oslavě.
Jak dlouho tahle hodina trvá?
Tak dlouho, jak budeš potřebovat.
Vážně? Fajn.
Pánové, rád jsem vás viděl a skoro poznal.
Nejlepší na tom asi je právě to,
že vás nepoznám.
Takže půjdu,
proběhnu kolem těch divných soch a...
Zpátky.
Jistě. Posadím se.
Abych to řekla jinak,
jsi tady, dokud neuvědomím soud, že tvé problémy se vztekem jsou vyřešeny.
Ach bože.
Žluťasi!
Pověz Ruďákovi svůj příběh.
Já? Jsem ten poslední, kdo by tu měl být.
Obyčejná pokuta za rychlost.
Soudce říká, že jsem jel moc rychle. Já na to: „Ctihodnosti, máte pravdu.
Dostal jste mě.“
Nejsem naštvanej. Jsem čestnej.
Neměl bych chodit do kurzu zvládání čestnosti?
Musím se naučit ovládat svou čestnost.
Akorát že minule jsi ten příběh vyprávěl jinak.
ŽLUŤAS
POLICIE
POLICEJNÍ STANICE
strážník Bill Beakins
Drinky na mě, lidi!
Chucku?
Fajn, možná nešlo o zmrzlinu.
Dobře, Žluťasi, díky. Chápeme.
A tohle je Terence.
Spíš teror.
Tady ve tvé složtičce se píše...
Terence měl, zdá se, jakýsi incident.
Bombas s námi začal před dvěma týdny.
Pověz nám svůj příběh, Bombasi.
Dobře.
Občas když se naštvu,
mám tendenci vybuchnout.
Jako... Že jsi vzteky bez sebe?
Ne.
Doslova vybuchnu, jasný?
Jako bomba.
Proto to jméno.
Překvápko!
PŘEKVAPENÍ!
Pardon.
Zkazil jsem to.
Udělej to!
Nemůžu.
Udělal jsem bum bum před začátkem hodiny.
Vůbec tady nechci být,
ale díky tomuhle to možná bude zajímavější, tak prosím exploduj.
Neumíš to, co?
Ale umím, ale dneska mě bolí záda.
Takže to necháme na jindy.
Udělej to!
Teď na to není čas ani místo.
Jsou to cvoci, co, chlape?
Je mezi námi telepatie, nebo jen...
Dobrej pokec.
Fajn jsme si popovídali.
Dnes zapracujeme na zvládání vzteku pomocí pohybu.
Začneme pozicí tanečníka.
Skvělá forma, Terenci.
Orel! Volavka!
Páv! Bojovník!
Hora! Strom! Králík! Ryba! Kobylka! Holub king!
A samozřejmě kachna hlavou dolů.
Promiňte, nudná hippie dámo.
Ten výbušnej týpek bude asi zvracet.
Už jsi někdy zkoušel tuhle pózu?
Ano, ale obvykle ne zadarmo.
To bych neřekla.
- Bezva. - Jak to vypadá tady, Bombasi?
Skvěle. Protahuju střed.
Jen nezapomeň zhluboka dýchat skrz své peří a pařáty.
Namaste.
Bombasi?
Pěkný!
Nevím, co se stalo.
Dělal jsem ty pózy, meditoval jsem,
Matilda mě chválila a pak jsem ztratil rovnováhu.
Neudržel jsem se a už to bylo.
Tak kam jdeme?
Pardon. „My“?
Ano, my.
V Muzeu štěstí mají novou výstavu o štěstí,
MUZEUM
kterou chci strašně vidět.
Víš co?
Já... Už něco mám.
Něco?
Jako nějakou nemoc?
Ptačí chřipku? Neštovice?
Těžký hřích?
Ne, tím „něco“ myslím, že se chci vyhnout trávení času...
S tebou.
Jo, no... Možná to tak bude nejlepší,
protože já už taky něco mám.
Jak jsem mohl zapomenout?
I kdybys souhlasil, nejspíš by se mi to nehodilo.
Taky nemám čas.
Dostal jsem obchodní nabídku, kterou...
Ne, Bombasi, tohle ti nejde, kámo.
Do jisté míry je to hezké, ale teď už je to smutné.
Je od mého známého.
Otvírá nový luxusní
třídní sraz.
Fajn.
Dobře, dobře.
Zdá se, že jsme zůstali sami.
Chceš se jít nadlábnout?
A co ten tvůj „třídní sraz“, kde každý přijde s „obchodní nabídkou“?
Ne, ne, ne.
Žluťasi, to jsem kecal.
Promiň, že jsem tě oklamal.
REPRODUKČNÍ KLINIKA
To „ne“ myslím vážně.
Zlatíčko.
Na zdraví.
Hej!
Pojď sem!
Hej, datlouši!
Jak je?
Pohnulo se!
OREL VAZOUN
Tohle je legendární orel Vazoun,
náš ochránce a hrdina, ale nikdo už ho roky neviděl.
Orel Vazoun je pryč.
Kdy se orel Vazoun vrátí?
Huňáči, to ti vaši neřekli, že orel Vazoun není skutečný?
On to neví.
- Nemá rodiče. - Jo.
Ani kamarády.
Heuréka!
Rozlučte se s tatínkem.
Ahoj!
- Mějte se, dětičky. - Ahoj!
Hezký den!
Dobré ráno!
Dobré, Ctihodnosti.
Tak.
Zdravíčko.
- Ano! - Ahoj!
Tatínek vaří večeři!
„Kdybych se jmenoval Bobby, ptali byste se na moje hobby?
Kdybych se jmenoval Jidáš, pozvali byste mě na guláš?
Umím se smát, plakat, milovat i nenávidět.
Umím toho víc než jen bouchat hlasitě.“
Zamyslete se nad tím.
To bylo krásné.
Ty mě rozbrečíš!
Jo, byla v tom fakt chytrá symbolika.
Ruďáku, přednes nám svoji báseň.
Žádnou nemám.
Proč ne?
Protože jsem žádnou nesložil.
Aha.
A máš pro to důvod?
Chtěl jsem ji napsat,
ale pak jsem o tom přemýšlel a došlo mi: „To je strašná ztráta času.“
Tak jsem ji nenapsal.
Dýchej zhluboka.
Dýchej zhluboka!
A je to pryč.
Žluťasi! Celou dobu se hlásíš.
Moje báseň je o zločinu z nenávisti.
Ne.
Na světě je spousta psychoušů. Spousta.
„Z čeho, z čeho jsem tě stvořil?
Stvořil jsem tě z lásky.
Ale počkat, je pozdě!
Teď vidím tvůj osud jasně.
Nějaký cvok tě ze vzteku zničil rázně.
Co jen vyvolalo jeho nenávist?
Tvůj šťastný úsměv, tvé smějící se oči?
Měls čistou duši, ryzí srdce.
A někdo to nesnesl.
Ale kdo?“
Terence.
Zasloužil jsem si to.
TO ZVLÁDNEŠ
Billy se povznesl do vyšší roviny existence.
Chyťte se za křídla.
Řekneme mu sbohem.
Jo, pusťte mě mezi vás. Musím se rozloučit.
Tak nic.
Fajn. Budu truchlit tady v koutě.
Nevadí.
Pokud Billy něco nenáviděl,
- tak loučení. - Hej, co se to tam děje?
Hodina končí.
Jak dojemné.
No tak, všichni! Pojďte!
Kam všichni jdou?
Rychle! Něco se blíží!
Kdo bude poslední, je zkažený vejce!
Jdeme!
Procházím! S dovolením! Pardon!
Co?
Už zase?
Rychle na pláž!
Sledujte stopu!
Kdo bude poslední, je zkažený vejce!
Co?
Nechtěl jsem ti zkazit záběr. Pardon.
Co je to?
Vypadá to jako UFO. Neidentifikovatelný plující objekt.
Tati!
Přestaň. Nejsem tvůj táta!
Co je to?
- Je to obrovský! - Kam to pluje?
Nevím, ale nezastavuje.
Můj dům, můj dům.
Zpomal!
Stůj!
Co to...
Ten dům jsem stavěl pět let.
To naštve, něco vytvoříš a pak to někdo zničí.
Dámy a pánové,
představujeme vám zvláštního hosta!
- Je to zelený zkušený námořník. - Opatrně.
A není to žádný záškodník!
Potlesk pro Leonarda!
Moc vám děkuji.
Potlesk až později, prosím.
Zdravím vás z mého světa!
Ze světa prasátek!
Co je to „prasátko“?
Já jsem prasátko.
Neuvěřitelné.
Kam to jedu?
Obráceně.
Hups. Nefunguje to.
A to jsme to cvičili aspoň stokrát.
- Ach jo. - Dej to sem.
Nástup zopakujeme.
Omlouvám se.
Jmenuju se Leonard, ale přátelé mi říkají Šprýmař.
Jak velkorysé!
- Moc... - Nechceme nikomu ublížit.
Uviděli jsme z moře váš ostrov a říkali jsme si:
„Copak tu asi dělají?“
Ale tady poblíž žádné jiné místo není.
- Ale je. - Zastav to!
- A my jsme odtamtud. - Zastav to!
Říkáme mu Prasečí ostrov.
Páni.
Prasečí ostrov.
Kdo ještě je uvnitř?
Můj první důstojník Ross a já jsme byli všude.
Jedna statečná duše proti moři.
A Rossovi.
Promiňte.
Přijeli jste zničit všechny naše domy, nebo jen ten můj?
Proboha!
Nechce někdo dárkový koš?
Prosím, nebojte se.
Já a můj parťák žádáme o poctu být vašimi přáteli.
Rossi, ukaž jim, jak to děláme.
Nebojte, je očkovanej.
Teď jsme přátelé!
Ahoj, přátelé.
Ty na objetí nejsi.
Vítejte na Ptačím ostrově!
Přivítejte naše nové přátele prasátka.
Pojďme to oslavit!
- Plácneme si na to! - Vítejte!
- Pardon. - Kopýtko o křídlo.
Rádi bychom prasátka poctili zvláštním vystoupením.
Bacha. Hele, jak válím!
Nemají peří?
Producírují se tu nazí
a předvádějí se.
Je jim vidět vercajk.
Tu část na nich fakt obdivuju.
Přivítejte naše speciální hosty, prasátka!
Tak jo!
Díky za vaši laskavost a pohostinnost.
Náš král posílá své nejvřelejší pozdravy.
„Král“?
Podělili jste se s námi o krásy vašeho malebného prostého ostrůvku.
Spusť ten transparent, Rossi!
A teď se my skromně podělíme o krásy toho našeho.
Jo. Skromně určitě.
Klídek.
Za sto let se všichni budou ptát:
„Jak se vyvinulo přátelství mezi prasaty a ptáky?“
- Koho to zajímá? - Ale ne.
Ať říkají, že to byla pekelná oslava.
To mě podrž!
Jo!
Hele, zničili další věci, na kterých jsme tvrdě dřeli.
- Ale je toho víc! - Víc?
Přestala snad gravitace působit?
Ne! Něco lepšího!
Vaši přátelé prasátka vám představují
trampolínu!
- To jsou moji asistenti, Chrochták... - Ahoj.
...a Jon Ham!
Tak moment.
Já myslel, že tu jsou jen dva.
Parádní dvojka!
Podívejte se na ta hopsající prasátka!
Ale to není vše.
Házení věcí je teď mnohem jednodušší.
Seznamte se
s prakem!
- Nevidím. - To je šílený!
- Už vás nebaví přenášet věci sem a tam? - Jo!
- Přejete si, aby se tam dopravily samy? - Jo!
- Tak teď to lze! - Jak?
Číšníci, mám na vás prosbu.
- Vemte si na zbytek večera volno. - Díky.
Hej, pokud máte volno, mohli byste mi spravit barák!
Jo, to je ten samej.
Prak to dokáže ve třech snadných krocích.
Připravit, zamířit, pal!
Mám to!
Úžasný!
- Čerstvá dodávka! - Já! Já chci ovoce!
Je to to samé ovoce, co máte před sebou na talíři.
- Bacha na ten ananas. - Prosím...
A teď náš poslední dárek pro vás.
Sklapni a sprav mi barák!
On k nám nepatří.
Budu potřebovat dobrovolníka z publika.
Vyber mě!
Kdo to bude?
- Kdo, kdo? - Mě, pane Prase!
Co třeba ten červenej s hustým obočím?
Já?
- Jo! - Ne, ne, ne.
Ano, vy, pane.
Pojďte sem.
Máte šťastný den!
Fakt si nechcete vybrat
jednoho ze stovky ptáků, co se hlásili?
- Přiveďte ho sem! - No tak!
Bav se trochu!
Běž! Běž! Běž!
Stydí se.
Slyšíte?
To povzbuzují vás.
To si děláte srandu.
Ten rudej s hustým obočím!
Vědět, že budu součástí show, býval bych si sedl blíž.
Fajn, co teď?
No tak, zatleskejte mu.
Tudy. Pojďte.
Klid. Odvahu.
- Připravit! - Kdo, já? Nejsem připravenej.
- Zamířit! - Na co?
- Všichni se mnou. - Pal!
Kdo říká, že ptáci nelétají?
To je fakt proti přírodě!
Snad je v pohodě.
Buďte v klidu!
Jsem v pořádku!
Díky za svezení!
Kéž by to udělali před deseti minutama.
Víš, že chceš prozkoumat jejich loď.
Co? To nechci.
Jo, máš recht. Chci.
Bombas je na cestě.
No tak. Pojď.
A nezapomeň, buď potichu.
Jo.
- To je ale úchvatná loď! - Ne. Tiše.
Potichoučku.
No tak.
Pardon.
Prasečí fitko.
Já nevím.
KAPITÁNŮV DENÍK PADESÁT ODSTÍNŮ ZELENÉ - HAM
Divný.
Co je to za magory?
Co to děláš? Snažíme se tu proplížit.
Nemáme to tu pronajaté.
Můžu si to pronajmout?
Dej to sem!
Hej, hoši!
Ne, dobrý.
Zdá se, že tady dole je jich víc.
Schovávali jsme se.
Když řeknu „hej“, vy řeknete „hou“!
- Hej! - Hou!
Je jich tu víc!
Hej!
Hou!
Správně, jsem zpátky.
Bavíte se dobře?
Protože zatímco vy jste se tu veselili, vplížil jsem se jim na loď.
- Co? - Co to říkal?
A hele, co jsem našel.
Je jich víc, než jsme si mysleli!
Což je záhadné a divné, ne?
Ahoj.
Jak se vede?
Tvrdil, že na palubě jsou jen dvě prasata,
ale zjevně lhal.
A mají tam zvláštní věcičky!
Je jasné, že se tu dějí nějaké podivné věci.
Jak moc podivné? Nevím.
Co konkrétně? To taky nevím.
Nějaké dotazy?
Pěkný!
Vy jste se jim vplížil na loď?
Žádnou odměnu nechci.
Pokud přemýšlíte, jak mi poděkovat, nelamte si s tím hlavu.
- Bú! - Jo, vypískejte je!
Bú!
- To je na ně, nebo na mě? - Na tebe!
Na mě.
Můžu to vysvětlit.
Moji bratranci jsou prostá stvoření.
Sledujte.
A, B, C...
Nic. Vidíte? Nic.
Nechtěl jsem riskovat jejich život, dokud nebudu mít jistotu...
Že je nový svět bezpečný.
Chtěli jsme vám uspořádat kovbojskou show.
Rozjeďte to, hoši!
...vezmu to po vedlejší...
Ostday pěvuzay.
To byla prasečí latina.
Ale možná nám to prostě není souzeno.
Věřím, že ptáci a prasata mají být přátelé.
Ale pokud jsme překročili hranice, které byly zapovězeny...
Pane Ruďáku, zostudil jste nejen sebe, ale i celou komunitu!
Asi ses spletl.
Řekls „zostudil“, ale nemyslels „zachránil“?
Poslal jsem vás na léčbu, abyste se vypořádal se svými problémy.
Zjevně potřebujete intenzivnější léčbu.
- Ne! - Ne!
Víc už naše čestné hosty neotravujte!
Přátelé, moc rádi bychom viděli vaši kovbojskou show.
- Jo! - Děkuju.
Moc děkuju.
No tak, všichni!
Potlesk!
Jo!
Jak chcete. Neposlouchejte mě.
Pozor, párty vláček!
Je zvláštní, že stojíme jeden druhému po boku
Hašteříme se jako dva opeření ptáci
Nic nevidím.
Kdo říká, že nemůžeme létat?
Jsme drsní desperáti
Co překonají dobré i špatné časy
Děláme rozruch, kdekoli se ukážem
Vidím, že ty a já budeme přáteli...
Jízda na praseti?
Jupíjej! Rychle, prasátka!
Ach bože.
Skupinové foto!
Všichni řekněte „sýr“!
- Sýrová omeleta. - Sýr!
Sýrová omeleta.
Klasika.
Pozor.
- Přistupte blíž! - Hop!
Přemýšlím o tom, jaké hnízdo bych chtěla. Nevím.
Byla jsem v obchodě a uviděla jsem...
- Umírám hlady... - Čas jídla!
Jsme drsní desperáti
- Co překonají dobré i špatné časy - Co překonají dobré i špatné časy
Děláme rozruch, kdekoli se ukážem...
Jo!
Co?
Až do konce Ty a já budeme přáteli...
Co to sakra je?
Kdo vás sem pozval?
Hej!
To je můj kartáček!
Hned ho vyndej!
Tak jo, třído, myšlenka dne.
Voda je nejjemnější věc,
dnešní lekce NAMALUJTE SVOU BOLEST
přesto dokáže proniknout mezi horami a zemí.
A teď moje myšlenka dne. Kdy budeme končit?
Ruďáku, to, co housenka nazývá koncem, je pro svět motýl.
Můžu říct, že nerozumím ničemu, o čem tu mluvíš?
„Můžu říct...“
To je velmi realistické.
Tak oduševnělé.
Terenci, ukaž...
No teda.
Netušila jsem, že to tak cítíš.
Končíme!
A nyní se nacházíme v prestižním Palmovém kraji.
Kde se shromažďují ptáci různého peří u osmi druhů ovocných stromů a ořešáků.
Zatáhněte břicho.
Insta-ham!
Je to to, co si myslím?
To je vejce.
Tak se rodí naše děti.
Vy nesnášíte vejce?
Kéž by.
Enchanté.
Vypadáš delikátně, drahá.
To jsme my.
Hej. Haló.
Pardon. Kámo?
Jsou křehká.
Možná byste je neměl zvedat.
Nejsou vaše.
Můj přítel z banketu.
To je ale pěkný obraz.
Vážně pěkný.
Jo.
Měli jsme namalovat naši bolest, tak jsem namaloval tu vaši.
Vlastně je to první obraz série.
Tady.
Tenhle je hezký.
Tomuhle říkám Katarze.
A tomuhle Sbohem.
Skvělá podoba.
Já myslel, že cvoky držíte v izolaci.
To se povedlo.
Tak o co vám jde?
Jste tu na průzkumu, nebo tu zůstáváte?
Protože jestli jste na průzkumu, proč sem plují další?
Ahoj, všichni!
Můj dům už ne!
- To je můj domov! - Tak jo!
Víte co? A pokud tu zůstáváte, proč to neřeknete?
Proč byste opouštěli domov?
Jak máme vědět, že neprcháte před zákonem?
Naši hosté se kvůli vám cítí nevítaně!
A ty se neptáš na podstatné otázky.
Možná jsem se nevyjádřil dost jasně.
Váš názor nepotřebujeme!
Proč musíme souhlasit?
Proč ti vadí odlišný názor?
Vztek není vždy tou nejlepší odpovědí!
Pokračujte v prohlídce.
Čas vyrazit.
- Připravte se na relax. - To šlo dobře, pokud jste mnou.
Hlupáku.
Teď by ses nám hodil.
Počkat, vlastně...
Žluťasi! Tady Ruďák!
Pojď dolů!
Zdravím, Žluťasova mámo.
Může jít váš syn ven?
Tohle se nestává jen tak.
BOMBASŮV BUNKR
Nazdar. Jen si dávám sprchu.
Bombasi, to vědět nemusíme.
Říkám vám, že mi na těch prasatech něco nesedí.
Trefa!
A my na to přijdeme.
A na co přesně?
Nevím, třeba jsou jen inovativní.
Do toho.
Všichni na palubu!
Ale jsou trochu divní.
- Paráda! - Bez chybičky.
Copak vám to nepřijde podezřelý?
Nevím.
Pokud někdo ví, co mají ta prasata za lubem...
- Hej! - ...tak je to orel Vazoun.
Orel Vazoun!
Jo!
Jen se těš, strome!
Kopanec!
Lahůdka! Mňam, mňam!
Orel Vazoun!
Kuk.
Zdravím, Ptačí ostrove!
Orel Vazoun
Není zač.
Orel Vazoun ještě žije?
A žil vůbec někdy?
A pokud ano, kde by žil?
Na Starém stromě u Jezera moudrosti.
To je pohádka.
Prozkoumal jsem celý ostrov.
Kde by to asi bylo?
Hodně vysoko.
Na tu horu je dlouhá cesta,
a abych řekl pravdu, tak trochu by se mi hodila vaše pomoc.
Cože? Co to tu naznačuješ?
Nic. Jen říkám, že by se mi hodila vaše pomoc.
Promiň, neslyšel jsem přes to tvé ego.
Můžeš to poslední slovo vyslovit zřetelně?
Potřebuju vaši pomoc!
Proč jsi to neřekl hned?
Bombasi?
Pojďme na to!
Pokud tam orel Vazoun je, jak to, že jsme nikdy nezaslechli jeho bojový pokřik?
Nevím.
Možná jsme ho slyšeli.
Jak by to vůbec znělo?
Mám nápad.
Možná to zní nějak...
Vsadím se, že je to spíš...
To je teoreticky vědecký odhad.
Co tohle?
To není špatný. Působivý.
Ale já si to představuju spíš jako...
To zní dobře.
Podle mě to zní trochu jemněji.
Trochu vznešeněji jako...
„Ahoj, světe!
Volám tě!“
Přestaňte vydávat zvuky jako orel Vazoun!
Připadám si jako ve školce.
Chováte se jako děti.
Někdo tu nezvládá svůj vztek.
Jsme na špatné hoře.
Asi mi upadnou lýtka.
To je fakt úžasný.
Jezero moudrosti.
Na co čekáte?
Pospěšte si!
Přesně o tomhle mi máma vyprávěla!
Buď upřímný, připadám ti moudřejší?
To si piš.
Předtím jsi byl hloupej. Teď už to můžu říct.
Ta voda je parádní.
Doslova cítím, jak mi tělem proudí
inteligence a moudrost.
Nikdo tu není. Roky tu nebylo ani živáčka.
Co to děláte?
Běžte z vody.
Neplivej mu do zobáku.
Neplivej to zpátky!
Nepolykej to.
Pojďte z vody. Dělejte.
Pomaleji by to nešlo?
Ruďáku, našel jsem smysl života. Je to...
Sklapni zobák.
To je on.
Ach bože.
Ne. Ne. Ne.
Hrozný zvrat událostí. Fakt hrozný.
Neřekl bych, že je to Jezero moudrosti, spíš Jezero moči.
To jste mě přišli špehovat?
Nebo mi chcete něco říct?
Myslím, že nás viděl.
Myslíš?
Prošli jste první zkouškou!
Našli jste mě.
Pozor.
Podívejte.
Pohleďte na
orla Vazouna!
Všechno vidím a všechno vím.
Jak se jmenujete?
Pokud všechno víš, jak to, že neznáš naše jména?
Vím moc dobře, kdo jste.
Jste ztracené duše, které si sem přišly pro moudrost.
Dáš nám nějakou?
Moudrost se jen tak nerozdává.
Musí se jí dosáhnout.
Tak jo. Sbohem.
Ne, ne, ne. Jestli vám pomůžu dosáhnout moudrosti?
Ano. Pomůžu.
Jasně. Vylezli jsme sem, protože chceme vědět...
- Připravte se... - Dobře.
...že budete zírat.
Do prkýnka...
Dobrej týpek.
Vítejte v Síni chrabrosti.
Je úžasné se s tebou setkat.
Mám plakát s tebou na...
Radši si zakryjte oči před září těch trofejí.
Kolik? Netuším. Jistě jich je nespočet.
Třináct.
Je to hezčí než moje Síň slabošství.
Rozjeď to, mamacita.
Já se picnu.
Co to...
Trošku staromódní kreace.
Jo.
Co?
Ano!
Jo.
No tak je trochu cvok. To neznamená, že není moudrý.
Už vás nebaví plnit balónky nudným těžkým vzduchem?
Existuje lepší způsob.
- Helium. - Helium?
Je to plyn.
Nebuď kvůli tomu balónku smutný.
Přistane v oceánu.
Ryby je zbožňují.
Dělají jim dobře na bříško.
Omluvte svinčík během výstavby!
SOBOTNÍ MEJDAN - DAFT ČUŇK HOST - KAREL CHROCHT
Mejdan zdarma. Bude to největší prasečí mejdan roku.
- Párty! Sežeňte si hlídání. - Jdeme, prasátka.
To je ale krásná ruční práce.
- Hej, soudce, jste zatčen. - Co?
Vypadáte až moc dobře.
Haló. A co já?
Dáte mi lístek pro doprovod?
- Díky. - Ukaž, ukaž.
To bylo mokrý.
Už tam skoro jsem. Nespěchejte na mě!
Dýchej zhluboka, dýchej zhluboka.
A je to pryč.
Kdo je připraven na pády důvěry?
- Já tě chytím. - Ne, ne.
Pomoc.
Orel Vazoun Co létá si na nebi
Strážce našich domovů a svobody
Statečnost! Skromnost!
A čestnost
Tuhle písničku určitě znáte ze školy.
Ano, známe.
Jasně. Jo.
Orle Vazoune
Zachraň mě
Teď zazpívejte druhý verš.
No tak.
- Já? - Ano.
Do toho.
Orle Vazoune Zamávej křídly
Jo.
A zaplň svou jeskyni Svými oblíbenými věcmi
To je ono.
Zdvořilost Sportovní chování
To ke mně nejde.
Velký rozsah pozornosti
Co?
Orel Vazoun
Jo!
Zpívej, Zlaťouši.
Skvělý hrdina orel Vazoun
Kvalitnější peří má Než my rackové
Zpívej.
Obourukost Hrnčířství
A bankrot
Orle Vazoune
Přidejte se.
Zachraň mě
Znáte to líp než já.
Takže nedávno
se tu znenadání ukázala prasata. Vzbudilo to u mě velké podezření...
A odchází pryč.
Já to nechápu.
Sedí tu na zadku úplně sám a zjevně odsud nevytáhne paty.
Je pěkně ukecanej, ale stará se jen o sebe.
To mi připomíná tebe.
Bezva. Díky za tvůj názor, Žluťasi.
Ahojky.
- Haló? Orle Vazoune? - Co je?
Co to děláš?
- Sleduju ptáky. - Cože?
Jen se podívej.
- To je nechutný. - Jo.
Pomůžeš nám, nebo ne?
- Vždyť vám pomáhám. - Ne, takhle ty pomáháš.
Špehuješ dalekohledem staré dámy.
Co je to?
Počkat.
Ach bože...
Měl jsem pravdu.
Já to věděl!
Bombasi, Žluťasi, rychle! Mizíme!
Orle Vazoune, snes nás dolů.
Ne.
Pardon. Cože?
Už ostatní z problémů netahám.
Utahalo mě to.
Poraďte si sami. Na to všechno jsem vás připravil.
Co? Připravil?
Moment, něco mi uniklo?
Jen si rychle projdu poznámky.
Hlouposti, chvástání, hlouposti, karaoke.
Ne, nic užitečnýho jsem nenašel.
Celý svět včetně našich blízkých je v nebezpečí.
To ano.
Tak běžte.
Hej, víš co?
Dřív jsem v tebe věřil.
Když jsem byl malý, věřil jsem, že se nic zlého nemůže stát,
protože jsi tu byl ty.
A teď vidím, že osud světa závisí na idiotech, jako jsem já.
A to je tak trochu děsivý.
Už byste měli jít.
Zneklidňuje mě, že jsi jediný pták, co umí létat,
a přitom se toho bojíš.
Hej, jdeme. Tady jsme skončili. Není to hrdina.
Příští úterý pořádám párty.
- Mohl bys na chvíli zaskočit? - Pojď.
No tak, rychleji!
Rychle, rychle, jdeme.
Odsuzuji vás ke čtyřem hodinám pořádné pařby.
Pozor tam dole!
- Kradou vejce! - Za nima.
Proboha!
Uhni!
Právě včas. Paráda.
Žluťasi, hned ten mejdan stopni!
Já? Ale já je umím jen začít!
- Běž! - Rozkaz.
- Bombasi, musíme je zastavit. - Jo.
Chce to větší rychlost!
Žluťas zasahuje!
Na loď!
Poberte je!
Chytej.
Můžete toho nechat? Kradou nám vejce!
Matildo, potřebujeme pomoc. Prasata kradou vejce!
Co?
Já letím!
Musíme zpátky do vesnice!
Přestaňte tancovat a začněte utíkat!
Předkrmy. Moje slabina.
No tak, balíme.
- Musíme ta vejce dostat z lodi. - Ano!
- Všichni na palubě? - Vyrážíme.
Použij trampolíny.
Dostaneš se nahoru?
Máme tu vetřelce!
Co to sakra dělají?
Odvaž lana a shoď vejce do vody.
Zbavte se jich! Sundejte ho!
Je to moc silný. Nerozlomím to.
Odpal to.
Shoďte je dolů.
No tak, Bombasi, to zvládneš.
No tak, Bombasi. Vybuchni.
Musíš mě vytočit.
Fajn, co tě dokáže naštvat?
Zkus mě urážet v osobní rovině.
Tvoje básně stojí za starou belu.
Jsi mizernej básník. A ty to víš.
Já vím! Já vím!
Hej, kdo chce koupel?
Promiň, Ruďáku. Nešlo to.
Nevzdávej to. Ještě není konec.
Díky za vaši pohostinnost.
Plujeme na Prasečí ostrov.
To ne.
Najdeme je.
Jsou pryč.
JESLE
To bude dobrý.
Pane Ruďáku.
Co budeme dělat?
Moment, ty se ptáš mě?
Tys to věděl. Snažil ses nám to říct.
Ale my tě neposlouchali.
Já jsem neposlouchal.
Ruďáku, potřebujeme vůdce.
- Co budeme dělat? - Co teď?
Tak počkat. Já nejsem vůdce.
Tak jo, prasata ukradla naše děti. Hrůza.
Teď vypadáte jako hlupáci.
Víte, co musíme udělat?
Uděláme si nové děti.
Dámy, dejte se do práce!
Dnes večer se budou snášet vajíčka.
Ne, ne, přestaň. Ne, ne, ne.
To neuděláme.
Získáme je zpátky.
A jak to uděláme?
Jak? Prasata už nám to ukázala.
Pluli tamhle.
A právě tam se vydáme i my.
Ale jak se tam dostaneme?
Plavání mi vůbec nejde.
No...
Postavíme si vlastní loď.
O čem to mluvíš?
Ukradli vám děti...
Ne.
Ukradli nám děti.
Jak to může někdo udělat?
Už jste někomu ukradli děti?
Co ty?
Vypadáš na to.
A víte co? Jsem trochu naštvanej.
Oprava. Jsem fakt naštvanej.
A myslím, že nejsem jedinej.
Jsme přece ptáci. Jsme příbuzní dinosaurů.
Nemáme být milí.
Jo. Už je mi to jasný.
Kdo ještě je naštvanej?
- Já! - Jo, jste.
Dostaneme naše děti zpátky.
A nepotřebuju žádné klidné, lhostejné, šťastné ptáky.
To nám nepomůže. To je k ničemu.
Potřebuju pořádně rozzuřené ptáky.
Slyšíte? Tak kdo je naštvanej?
- Já! Já! - Jdeme!
Přineste cokoli, co pluje.
Jo, perfektní.
Každým pírkem mého těla.
Nedovolím, aby těm rodičům vzali třeba jen jediné vejce.
Žluťasi, svaž ty bedny k sobě.
Provedu.
Hotovo.
Pomůžete mi někdo?
Jdeme. Pohyb.
Tlačte horní částí těla.
Já žádnou nemám!
Na bandu ptáků dost dobrý.
Tak jo!
Až řeknu „snězte“, vy řeknete „vejce“.
- Snězte. - Vejce.
To je ale přivítání!
Tak jo, rypáky vzhůru.
Je to rypákové schodiště. To je ale nápad.
Vítej doma, králi Bahnivče!
Můj otec, otec mého otce a moje divná teta Chloe
po vejcích usilovně pátrali.
Ale jen já, král Bahnivec...
Moje bambule.
- ...jsem je našel. - Zbožňujeme tě!
VEJCE
Představuji vám vejce!
No páni!
Rozlučte se s Harveym.
Hostina.
Na dvě následující noci vyhlašuji hody.
MILUJU CHOLESTEROL!
SKOŘÁPKA ANO!
Pojďme dělat omelety!
Jsem trochu nervózní, ale to je normální, ne?
Jo, asi jo.
Ještě někdo cítí lechtání v žaludku?
Jo.
To bude asi tím, že jsi snědl moc housenek.
Zahoďte oříšky a hejbněte kostrou!
Rychle, pojďte!
Ale ne.
Tohle jsem nečekala.
Tak moment.
Ten týpek je král?
Určitě má ta vejce na zámku.
- Co je sakra zámek? - Tam taky půjdeme.
Pamatujete si, co jste se učili v mém kurzu?
- Jo. - Ne.
- Jakej kurz? - Tak teď na všechno zapomeňte.
Je načase dát průchod vzteku.
Fajn, stejně jsem se nic nenaučil.
Já taky ne. Chtěl jsem poznat nové lidi.
Mně šlo o svačinky.
Nemáš nějakou u sebe, že ne?
Dýchej zhluboka, dýchej zhluboka!
Jak se dostaneme přes ty zdi?
Povím vám jak. Přeletíme je.
Pamatujte, cíl je ten zámek.
Dostat se na zámek.
Kdo chce jít první?
- Tady! Já! - Já!
Tak jo, Matildo.
Vždycky jen družička.
Přistup blíž, křídla, nohy a chodidla uvnitř praku.
- Vystřel mě! - Tak dobrá.
Pal!
A raz a...
Jen se těšte, pašíci.
Bomba!
Bum, zlato, bum!
Tak to je něco.
Moje učitelka střílí ze zadku ohnivé koule.
Ty! Jak se jmenuješ? Hal?
Viděl jsem tě dělat divný věci.
Moment, jde mi třeba...
To je fuk. Odpalte ho.
Ten vypadá dobře.
On to dokáže!
To je úžasný. Jsme svědky přepisování historie.
Ne. Letí zpátky.
Blíží se, k zemi.
Vyhráli jsme?
Ne, ještě ne, kamaráde.
Je to nerozhodně. Můžete Halovi přinést led?
- Zdravotník! - Tak jo, kdo další?
Jak nám pomůžeš ty?
Chceš kapesník?
Calvin Svině
Kdo další? Potřebujeme letce, ne záložníky!
Jdeme!
Běž tam a ukaž jim, že i mimové umí být děsiví.
Jo!
Ach bože!
Máme hostinu Dáme si vejce
Budou to velké hody Nacpeme se vajíčky
Co?
Co je to?
Pal!
Už zase on!
Občané Prasečího ostrova,
pokud uvidíte nějaké ptáky, co ničí vaše okolí,
chyťte je, prosím.
- Co to říkal? - Došlo ke změně plánů.
Vejce sníme k obědu.
Vážně řekl „sníme vejce“?
OREL VAZOUN
Dobrá, smotej se do klubíčka.
Abys nabral větší rychlost.
Takhle?
- Doleva. Doleva! - Pusťte mě na ně!
Pal!
Nezahrávejte si s Bublinou!
Na něj!
- Na hromadu! - Spoutejte ho!
Říkal jsem, ať si se mnou nezahráváte!
To je síla.
V dobrým smyslu.
- Doleva! - Počkej.
Po mé straně, nebo po tvé?
Moje levá je i tvoje levá. Stojíme ve stejným směru.
Jo. Dobrý postřeh.
Prostě miřte tam, kam letěl ten předtím.
- Já to zvládnu. - Dobře.
Doletěla daleko, ale ne dost.
Vypadni z našeho města!
Musíme blíž.
Síla soudce...
Zkouška ohněm!
Ne, on doslova hoří.
Můžete mu někdo pomoct?
Orel Vazoun!
Terenci, mám nápad.
Myslíš, že bys uměl ten prak natáhnout tak, abych trefil ten obří balvan?
Tak jo. Odpal mě přímo směrem k jeho vrcholu.
Připraven?
Ruďáku, nebudu ti lhát.
Až umřeš, budeš mi vážně chybět.
Odpočívej v pokoji, příteli.
Nebuďte přecitlivělí, lidi.
Připraven? Pal!
To bude bolet.
Co to bylo?
Moje střecha!
Dokázal to?
Snad je v pohodě.
Jsem uvnitř!
Já věděl, že to dokáže!
Pošlete ostatní!
Stráž! Uvnitř těchto zdí je rudý pták.
Přiveďte mi ho.
- Ano, pane. - Rozkaz, šéfe.
Ne uvnitř těchto zdí.
V zámku!
No tak, hoši.
Kdepak jsi, ptáčku?
Převezte vejce!
Poklusem klus, poklusem klus...
TADY ŽÁDNÁ VEJCE NEJSOU
Odpal mě přesně stejným směrem jako Ruďáka...
Nebyl jsem připravenej!
Rychleji!
Žluťasi, jsi to ty?
Tohle je dům hrůzy.
Budu upřímnej, vypadáš trochu...
Dobře. Vypadáš dobře. Pojď.
Bombas je na cestě.
Povolejte prasečí letku!
Mí věrní občané,
proradní ptáci odměnili naše přátelství
nevyprovokovaným aktem agrese.
V útoku neuspějí.
Máme sklo, dřevo, trinitrotoluen.
Pokusili jsme se zabít je laskavostí a teď budeme muset...
No, však víte.
Kdo bude další?
Miř na tu rampu.
Terence! Terence!
Žádná vejce. Ne. Ne. Ne.
Hej! Nech to na mně.
Adžarv.
Nevadí.
Záložní motory!
Počkej momentík.
Tu zadnici znám. To je Bombas.
Jo, Žluťasi, to není jeho zadek, ale předek.
- Promiň, Bombasi. - To neva.
Každý se snadno splete.
Díky, že jste mě vytáhli.
My chceme vejce!
Byl nemocný, ale uzdravil se.
„Tady žádná vejce nejsou.“
Chytrá prasata.
Tak jo, přiběhnu tam a vyřídím to prase nalevo.
Bombasi, ty zvládneš dvě.
Žluťasi, nevím, jestli ty pomůžeš.
Musíme se do té místnosti nějak dostat.
PRĎOCH
Máte nějaké chytré nápady?
Za to zaplatíš.
Co to mělo být?
Pardon. Cos to říkal?
A jsme tady?
Našli jsme je!
No tak!
- Ruďáku! - Pojďte!
Rychle, za ním.
- My chceme vejce! - Už to bude!
Děti, jsem tady. Všechno bude v pořádku.
Dostaneme vás odsud.
- Rychle, Bombasi! - Už jdu!
Drž se za mnou!
Copak ta noční můra neskončí?
No páni!
My chceme vejce!
Co tam nahoře dělá? Tohle je civilizovaný bufet.
Nelíhněte se. Teď ne.
Sundejte toho darebáka z mých vajec.
- Hej! - Ach bože.
- Bombasi, jsi v pořádku? - Bylo líp.
Poběžím napřed.
Žluťas zasahuje!
Fajn. Uvařte je i s ním.
Žranice začíná!
Rozdáme si to jeden na jednoho, bůčku.
Tu věcičku si vezmu.
Hej!
Ne!
Ruďáku, už jdeme!
Hluboký nádech.
Jsem tady!
Stylovej bejvák.
Haló!
Kde jsou všichni?
Orel Vazoun! Kam to letí?
Nemůžu uvěřit tomu, co teď udělám.
Můj bojový pokřik?
Už letím.
Orel Vazoun!
Orle Vazoune.
Prober se. No tak. To je puch.
Ještě chvilku, mami. Dneska se nejde do školy.
Přihoďte ho do hrnce.
Dám si velkého krocana.
Ruďáku!
- Hej! - O co jsem přišel?
Musíš ta vejce odnést do bezpečí.
To zvládnu. Tak pojďte.
Ano! Ano!
Moje vejce!
- Nezapomeň na Žluťase a Bombase! - Koho?
- Hej! - Na tyhle!
Jasně, jasně.
Mám tě!
Tak snadno neutečeš.
Ne!
- Zachraňte se! - Vydrž, Ruďáku!
Zachráním to vejce.
- Ruďáku, nehraj si na hrdinu. Ne! - Ne!
Vypadněte z města.
K zemi!
Je jich tu moc! Jsou v přesile!
Co? Kolik?
Moc ne. Jen správný počet.
Nemusíš se ohlížet. Jen leť dál. Rychleji!
To si vezmu.
- To teda ne. - Chyťte ho!
Dej to sem!
Ty nevíš, kdy přestat, co?
Tady je dvouslovná odpověď.
Zdá se, že ta tvoje hra s prakem byla bezvýsledná.
- Dej to sem! - Ani náhodou!
Ale ne.
Pryč z cesty!
Každé prase samo za sebe!
Končím!
Vím, co musím udělat.
Musím odpálit tu rampu.
To by byl dobrý plán, kdyby ti to šlo.
Musím ta letadla zastavit.
Vzpomínej na mě, Žluťasi!
Bombas vypuštěn!
PRASEČÍ STANICE
- Nazdárek. - Na, puťa puťa puťa.
Tohle prasátko vybuchlo.
Tohle prasátko explodovalo.
A tohle prasátko zakřičelo: „Ne, chci maminku!“
No tak, Bombasi, ty to dokážeš.
Vybuchni! Vybuchni!
To ne.
Mysli na něco, co nesnášíš.
Oslavy s překvapením!
Jógové pozice!
Prasata v letadlech!
Vybuchl jsem.
Úmyslně.
Ničíš mi dům. Co to s tebou je?
Tys zničil ten můj.
Byl šerednej.
Teď jsme si kvit.
Strike!
Utíkejte!
Dávejte bacha!
Všichni zpátky.
Terenci?
Připoutejte se. Věřte mi.
To je fakt bombový.
- Tady jsi. - Nedám, jako že mi na bradě raší štětiny!
Lahodné ptačí vajíčko!
Nemůžeš jíst vejce!
Co naděláš? Jsem labužník.
Je konec. Prohráls, Huňáči.
- Huňáči! - Někdo tu nezvládá svůj vztek.
Vztek není vždy tou nejlepší odpovědí!
Víš co?
Asi jsi vyhrál.
Co?
Byl to skvělý plán.
Ohromující.
Vážně? Tak díky.
Mé zlověstné plány vyžadují spoustu tvrdé práce.
To jo.
Ne, tvůj plán byl skvělý.
Ale nepočítals s tímhle!
Víckrát už mě rozčilovat nebudeš.
Jo.
Ne!
Rychleji!
Křeč. Křeč.
To je on!
Podívejte!
Vidíte to, co já?
- Páni, to je orel Vazoun? - To je on!
Ta socha se mu vůbec nepodobá.
- Zlato. - Naše vejce!
- Jsi v pořádku? - Žluťasi, kamaráde.
- Viděls, co jsem udělal? - Jo.
Jako by vám z oka vypadlo.
Tady. Bez úhony.
- Kde je? - Ruďáku?
Kde je?
Myslím, že je mrtvý.
Tati!
Je naživu!
Co?
Jo!
Jsi živej! Myslel jsem, žes zemřel!
Nebo že ses přidal k prasatům.
Kamaráde, bezva, žes přežil.
Rád vás vidím.
Pojď.
Pane. Paní.
Myslím, že patří vám.
Díky.
Purpuráku, Žlučáku, Popeláku.
- Kdo? - To mluví na nás?
Dobře jste se poučili.
No tak, pojďte ke mně.
Ne, na objímání já nejsem.
Tak jo. Připadá ještě někomu, že tohle už je moc?
- Jo. - Ne.
Jste moji nejlepší žáci.
- Nejlepší co? - Copak nechápeš?
Musel jsem vás přimět ztratit víru ve mě, abyste začali věřit sami sobě.
Tak mi to nepřipadalo.
Pověz jim to, Červeňáku.
Tak to myslím nebylo.
Podívejte, červená se.
Nečervenám se. Jsem prostě červený.
Tak jo, kdo chce autogram?
Zvedněte to.
Pěkný.
OBJÍMAČ
Slavnostní znovuotevření. Přijďte si pro červy.
Výborně.
NA POČEST ORLA VAZOUNA ZA ZÁCHRANU VAJEC
To jsi ty tamhle, Ruďáku?
Vážně? Kde? Ne. To nemuseli...
Jo.
Zvláštní, nepamatuju si, že bych takhle brečel na kolenou.
Ale je to hezký.
Podívejte. Připsali orlu Vazounovi všechny zásluhy.
Udělali ho mnohem hezčího než tebe.
Když jsem býval mrzout, tohle by mě fakt vytočilo.
Zapomeň na to.
Víte co? Pojďme do vesnice.
Jo.
Moc rád bych s vámi šel,
ale už něco mám, pak mám něco dalšího
a ještě spoustu dalších...
Podívejte se!
Co to...
DOMA JE DOMA
Pane Ruďáku, vítejte zpátky ve vesnici.
Velký Ruďáku Tys zachránil mě
Strážce našich domovů a svobody
Statečnost Skromnost
Vztek
Velký Ruďáku Tys
Zachránil mě
Panebože.
Kdy jste to všechno stihli?
Proto jsme šli na pedikúru, co?
Ne. To protože si to zasloužíme.
- Mám gelovky. - Vy jste neskuteční.
Abych řekl pravdu, bude mi chybět výhled na pláž.
Ale co? Ta je tam pořád.
Jen ne, když se vzbudím a podívám se z okna.
Můžeš se podívat z okna a vidět mě a Bombase.
Jasně.
Má to svá pro a proti.
Tak jo. Zatím.
To bylo divný.
To je fakt necitlivý.
Chceš zajít na dlabanec?
Zapomeň na to. Pojďme domů.
Hoši! Jen jsem žertoval.
Pojďte dál.
- Já to věděl! - Budeme spolubydlící.
Spolubydlící! Těším se, až nám rozdělím úkoly.
Počkej moment.
Dám si hnízdo do hlavní ložnice.
Bombasi, ty máš domek pro hosty.
- Ne, ne. - Co patrové hnízdo?
To bude perfektní!
Hoši! Ne!
Jo.
To je pařba.
Sledujte. Jdu k vám.
ŠLICHTA
PRASÁTKOVÁ BANKA
No tak, Leonarde.
Leonard nemůže tancovat.
Spřádá nový plán.
Jo!
Tak jo, na chvilku si skočím.
Předveď jim to, Ruďáku.
No tak, fešáku.
- Ne. - Jo, jo.
Dobrej pokus.
Tak jo.
Tumáš.
Počkat. Co to děláme?
Pozor.