- Fixat och klart. - Hur bar du dig åt, Cole?
- En grovjobbare hade flyt. - Jag ser det.
- Hej, mamma. Vad gör du? - Tänker. Undviker disken.
- Det är skönt här ute. - Det är så fint.
- Hur mår du? - Jag bara tänker på hösten.
På flytten. Vad ska hända med mig?
Fast det är bara resten av mitt liv.
Gamla kulturer trodde att man kunde se sitt öde i stjärnorna.
Kände ni stöten?
Är du okej?
Stick ner därifrån!
Hey, kompis. Kom här. Vi ska få bort dig.
Hallå! Få upp honom på däck.
Gå.
Ni är bolagets hjälte, mr Cole. De två som ni räddade klarar sig.
Om era värden är stabila så får ni åka hem i kväll.
Otroligt. Ni låg i vattnet i nästan fyra timmar, men ingen hypotermi.
Bara fallet borde ha dödat er. Det är ett mirakel att ni lever.
Det är det enda ordet för det. Kan vi ringa nån?
- Nån som kan hämta er? - Nej, jag klarar mig.
Som ung sökte jag en ordning.
En mening, en plan.
Men mitt liv kändes slumpartat.
Så jag tappade tron på sånt.
Efter fallet började jag undra om mitt liv hade en mening.
Jag följde kanske ödets väg trots att jag inte såg det än.
Kom igen!
Det såg bra ut, Michael Phelps.
- Har du valt huvudämne? - Nej.
- Han funderar på ekonomi. - Vad? - Jag sa inget.
Det är svåra tider. Ekonomi är smartast.
Vänta. Tar du en Bud till mig? Jag sa att han funderar på det.
Jag funderar bara på stranden.
Vad tjejerna där har och inte har på sig i sommar.
- Reynolds. - Amanda Collier, tack.
Ja, det är jag.
Jag heter Morgan Dupree och jag skiftar arvet efter Tuck Hostetler.
Gud...
- Hallå? - Dawson Cole, tack.
- Det är jag. - Jag heter Morgan Dupree.
Jag skiftar arvet efter Tuck Hostetler. Jag har dåliga nyheter.
Mr Hostetler dog i sömnen i natt. Han var 92.
Jag beklagar att din vän är död. Men vi har mycket på gång här.
Sigma Nu-festen i Tulane på lördag.
På måndag kommer Chase-mannen med sin fru.
Nästa gång nån jag känner dör så ringer jag din sekreterare först.
- Förlåt. - Ja...
BILVERKSTAD
Amanda?
- Dawson? - Hej, Amanda.
- Hej. - Förlåt, jag är... helt skitig.
- Hur fick du veta det? - En advokat ringde mig.
Nåt i Tucks testamente. Jag ska träffa honom i morgon.
- Klockan tio? - Ja.
Ja, jag med.
- Det var länge sen. - 20 år.
21. Men vem räknar?
Du ser jättebra ut.
Jag måste köra. Jag är sen.
Jag ska träffa mamma. Hemma hos henne.
- Kul att se dig. - Ja, det samma.
- Vi ses i morgon. - I morgon?
- Ja, advokaten. - Advokaten. Klockan tio, just det.
HÖSTEN 1992
Hej, Dawson.
- Maten är här. - Tack, April. Hur mår du?
- Hon kräktes mycket. - Inte nu längre, så det är bra.
- Hon är så söt. - Ja, verkligen.
- Är du okej? - Det blir hårt, men...
Hennes föräldrar dömer oss inte.
De vill ge ungen ett bibliskt namn.
- Vad tycker du om Aaron? - Det är bättre än Moses.
Det är knas och vi är unga, men när jag kände det lilla hjärtat slå...
Då blev jag glad.
Det är jättebra, Bobby.
- Den borde starta. - Det gör den inte.
- Prova igen. - Säg att jag är ledsen.
Lägg den i friläge. Vi flyttar den.
Har du glömt hur man kör bil? Har farsan snott lappen för dig?
Flytta bilen!
Hjälper ni oss skjuta på eller ska ni bara tuta?
- Det händer inte igen. - Förlåt.
Vi kan vara vänner.
- Väx upp! - Vart ska du?
Till höger, April.
Stanna. Bra.
- Ska jag ringa efter bärgare? - Nej, jag fixar det.
Förlåt mina vänner. De skojar, men är bara idioter.
- Amanda, kom nu! - Okej!
- Kom igen! - Amanda!
Det är okej. Du behöver inte vänta.
- Okej. - Tack för hjälpen.
- Ja. Säg bara till. - Amanda. Det är bortkastad tid.
Tackar.
Morsning!
Du är min kusin och jag älskar dig-
- men du är pantad. Tjejen som hjälpte dig ville prata med dig.
Hon är snäll.
- Ja, det är hon. Och snygg. - Det är hon.
- Starta motorn. Den går igång nu. - Tack, Dawson.
Vi ses.
Jag vrider om nyckeln och inget händer.
Vad tror du? Ett karmabakslag för att jag var med och tutade?
Universum skipar snabb rättvisa.
- Han pratar. Han är rätt rolig. - Hej, Amanda!
Prova nu.
- Tack. - Batteriet var urkopplat.
Det händer.
Ska du verkligen säga nåt mer?
Min kusin tror att du ville prata.
Det ville jag.
- Han tycker att jag brände chansen. - Det gjorde du.
- Du kan inte flörta, va? - Antagligen inte.
Vad tänker du göra åt det?
Okej. Det här funkar inte. Okej, vi gör så här...
Fundera på det.
Så ses vi på Squeals på lördag kl. 18... kanske?
- Är det ett ja? - Ja.
Du hinner kanske lära dig flörta till dess.
- Tack. - Varsågod.
Vart sticker du iväg, Dawson?
- Du kunde gott säga "hej". - Hej.
- Du är snygg. - Ja. Han liknar far sin.
Kom och sätt dig. Vi spelar kort.
- Nej, jag måste göra läxor. - Han tror att han är smartare än vi.
Ta av den fåniga hatten inomhus. Är det sant?
Tror du att du är smartare än vi? Är du för fin för oss?
- Nej, sir. - Bra, för det är här du hör hemma.
Här. Gå ut på baksidan och serva Mercan.
Vi har en leverans i morgon kväll och du ska med.
Jag kan inte, jag ska göra en grej.
Du lyssnade inte på mig, va?
- Jag är inte... - Vad?
Lägg av, pappa. Nu spelar vi kort.
Jag svär, Dawson, du är jävligt trögfattad.
Det är inte nyttigt. Är du fortfarande upptagen på lördag?
- Ja, sir. - Slå honom igen.
Ted, håll käften.
Vill du slå mig?
Slå mig och se vad det ger dig.
Hormoner. Det är hans problem.
Du är historiens sämsta biltjuv-
- eller så har du en historia att berätta.
- Vad heter du? - Dawson Cole.
- Tommy Coles grabb? - Ja, sir.
Det var olyckligt.
- Vad har du gjort med ögat? - Jag sprang in i ett träd.
Ett träd med en grym rak höger.
- Har du nånstans att bo? Vänner? - Nej, sir.
Jävlar.
Vart ska du?
Tältsängen där är bekvämare än bilen.
Vattnet i slangen går att dricka.
Om nåt försvinner blir den näste som väcker dig ett sheriffbiträde.
- Förstår du det? - Ja, sir.
- Förstår du det? - Ja, sir!
Då så. Jävlar!
Hej då, Amanda.
Var är han?
- Jag valde att inte komma. - Jag förstod det.
- Jag kunde inte få tag på dig. - Du hade hittat mig på Squeals.
- Bor du här ute? - Är det här nån slags lek för dig?
Med dina vänner? Ett experiment?
- Det är knasigt. - Eller så gillar du hemlösa.
Eller så gillar jag smarta killar som inte får allt serverat.
- Du fattar inte, va? - Jag gör väl inte det.
Jag ville bara ha en dejt!
Gå nånstans och kanske dricka kaffe eller äta glass.
Vi ställer frågor och om vi gillar svaren kanske vi går ut igen.
Annars så gör vi inte det.
Men om det är för mycket begärt, visst.
Glöm det. Jag är utpumpad, helt slut.
Därför ville jag inte ut bland folk.
Ta mig till ett avskilt ställe då.
Vad ska du göra efter plugget?
Okej, då börjar jag.
I höst på Tulane ska jag läsa barnpsykologi och sociologi.
Jag vill praktisera på advokatbyrå.
Sen en ideell organisation, kanske utomlands, som jobbar med barn.
Vill du jobba med barn? Vill du ha egna barn?
Ja, jag vill ha en dotter. Kanske döpa henne till Bea.
Det är ett fint namn.
Det är vackert här ute. Jag har aldrig sett så många stjärnor.
Jag har alltid gillat stjärnor. Här är man närmre dem.
- Som barn byggde jag ett teleskop. - Oj.
- Det är rätt lätt. - För dig kanske.
Människor har alltid stjärnskådat. För att få svar, rådfråga dem.
- Du var borta från skolan en tid. - Pappa höll mig hemma när jag var 16.
- Han behövde mig där hemma. - Hur känns det nu då?
Jag gillade det väl inget vidare. Det var jobbigt att komma tillbaka.
- Är det skumt att gå där nu? - Lite.
Jag vill bara gå ut.
Var vill du läsa på college?
- Tror du att alla går på college? - De som bygger teleskop gör det.
- Vet inte, jag kan inte göra det nu. - Vill du göra det då?
- Varför bryr du dig? - Varför vill du inte svara?
- Du blir en skicklig advokat. - Vill du läsa vidare? Ja eller nej?
Nej.
Du ljuger som en kratta. Jag gillar det.
Jag vill göra om det här nån gång. Då kan jag duscha och dyka upp.
- Lovar du? - Ja, jag lovar.
- Jag ville nog göra det där. - Jag ville också göra det.
Bra att veta.
Jag hade gärna gjort det igen.
Gör det då.
Först bad Tuck mig att be om ursäkt å hans vägnar för olägenheten.
Han bad mig tacka er för att ni kom och för er eviga vänskap.
Hans ord. Han vill att ni sprider hans aska.
Utanför stugan i Vandemere.
Det blir ingen begravning, ingen mottagning och inga fina buketter.
Inte ett vitten ska gå till trams. Återigen...
- Hans ord. - Just det.
Ni ska packa ner och gå igenom hans saker och ta det ni vill ha.
Hans tillgångar ska säljas-
- och intäkterna ska skänkas till barncancersällskapet.
Det enda som inte ska säljas är stugan i Vandemere-
- som han testamenterat åt er båda.
I såna här lägen brukar den ena parten normalt köpa ut den andra.
Om ni inte vill samäga huset.
- Det vill vi inte. - Nej.
På sjukhuset skrev han de här.
Ursäkta. Han ville att ni skulle läsa dem för er själva.
- Bor du kvar här i krokarna? - I Baton Rouge.
- Jag ser att du är gift. - Sen 18 år.
- Har ni barn? - Två.
- Pojkar, flickor? - Vi behöver inte göra det här.
Fråga, berätta våra historier och spela intresserade.
- Jag vill veta. - Vi är här för Tucks skull.
Du kan åka ut till stugan i dag, så åker jag ut i morgon.
Så ses vi i Vandemere i morgon eftermiddag och tar farväl.
- Funkar det för dig? - Ja.
Förlåt mig.
Minns du mitt tistelproblem i trädgården i fjol?
Tistlar är envisa. Man kan inte dra upp eller klippa ner dem.
De måste grävas upp med roten.
När jag grävde tänkte jag på dig och Dawson.
Du har sår som aldrig läkt.
Du har haft dem så länge att du inte känner dem.
Smärta har djupa rötter.
Enda sättet att bli kvitt dem är att förlåta honom-
- och förlåta dig själv.
- Blir du inte uttråkad här ute? - Snacka om.
- När får jag skita ner mig? - Vill du skita ner dig?
- Absolut. - Va? Så här skitig?
- Dawson, du får inte... - Jag är oljemonstret från träsket!
Sluta! Nej! Du skitar ner mig!
Du måste köra. Du måste härifrån. Stick härifrån nu.
- Vem är det? - Kör härifrån, snälla!
- Fråga inte. Kör, kör, kör! - Okej, Dawson!
- Kör, snälla du! Kör! - Okej!
Dags att komma hem, Dawson.
- Du presenterade inte din tjej. - Det är Collier-tösen.
Collier-tösen?
Ta dina saker och lägg dem på flaket. Du följer med oss hem.
- Nej. - Jag säger det inte igen.
Jag är trött på dig, Dawson! Du är uppblåst och tror att du är nåt.
Tror du att hon vill ha nåt med vitt slödder som dig att göra?
Kom nu. Lägg dina saker på flaket så åker vi.
Om du rör honom igen så dödar nästa kula dig.
Jag hämtar min son och lämnar honom inte, så då får du skjuta mig.
Okej.
Vindrutan kostar dig tusen dollar.
Strålkastarna går på 500 dollar styck.
Ska jag fortsätta?
Kom.
Fint - det du har gjort här. Har din fru satt de här?
In i bilen, Ted.
Om jag stannar kommer de tillbaka.
Jag sköt sönder en pickup för 17000 dollar.
Det skar i hjärtat att göra det. De kommer även om du inte är här.
Du kan inte sova här ute nu. Jag fixar en plats åt dig där inne.
Kom!
Dawson?
- Vad gör du här? Kom in. - Det är inte så smart.
Jag måste prata med dig. Vad gör du?
Om du inte kommer in...
- Mina föräldrar tror du är farlig. - De har rätt.
Jag får sota för det som hände. Då får du inte stå bredvid mig.
- Du får inte skadas. - Ingen risk.
- Jo, om du umgås med mig. - Jag bryr mig inte.
- Vill du det här? Vill du ha mig? - Ja.
Ja.
- Ett ögonblick bara. - Visst.
- Jobbar du här? - Nej, jag handlar åt mina farbröder.
- Du är väldigt lik min gamle vän. - Folk säger att jag liknar pappa.
- Bobby Cole? - Kände du honom?
- Ja. - Hur ofta måste jag säga åt dig...
- Det var som tusan... - Den förlorade sonen återvänder.
Akta dig för den skiten. Det var kul att pratas vid.
- Det var länge sen, Dawson. - Runt 20 år?
Tack.
- Vet du vem det är, Aaron? - Dawson Cole.
Jag tänkte att du kanske behövde hjälp.
Jag trodde att du ville ha det här.
- Du kan ta det. - Jag ville inte bara packa ner det.
Jag vill inte ha mycket. Jag lägger ner i en egen kartong.
- Vad är det? - Ingenting.
- Har du nåt som du vill säga? - Nej.
Jag vill veta om du är lycklig.
Vill du ha fakta?
Jag läste på Tulane som planerat.
Blev med barn andra året - oplanerat.
Gifte mig, flyttade till Baton Rouge, köpte ett hus, fick ett barn till.
Jobbade frivilligt, köpte ett större hus.
- Läste du juridik? - Jag gick inte ut college.
Jag hade så mycket planer och vet inte vad som hände.
- Livet? - Jag antar det.
Om jag är lycklig? Att vara mamma gör mig lycklig.
Se vad jag hittade.
Jag glömde att han hade det här.
Hon är en riktig skönhet.
Tack.
Varför läsa så mycket om du inte ska gå på college?
Jo, för att du ska gå på college. Du får säkert stipendium.
- Tar du varorna? - Jag har dem.
Det här är ansökningar.
- Jag har sett dem. - Fyll i dem då.
Jag har ett problem. De vill ha en hemadress.
- Fråga Tuck. - Nej, fråga inte Tuck.
Han vill vara ifred och vill inte att du snokar runt. Amanda!
- Tuck? - Här inne.
Hej.
Vad stilig du är. Jag köpte de här till dig. Chokladpraliner.
- Får jag fråga lite? - Ja.
- Har du en lök? - Ja.
Bra. För vi glömde köpa lök. Dawson ska söka in på college.
Kan din adress vara hans hemadress?
Det går bra.
- Kanon. - Nu lagar vi mat.
- Du kanske ska duka. - Kanske det.
- De där är fina. - Ja, de blev fina i år.
Det var en blöt vår. Det var min frus favoritblomma.
- Hur länge var ni gifta? - Vi är fortfarande gifta.
Vi följer bara olika scheman.
Hon fick en stroke för fyra år sen i maj.
Jag beklagar.
Ibland går jag ut på kvällarna och tar ett litet snack med Clara.
Dumt, va?
Två trasiga bilar som sammanför två människor som blir kära...
Det är ödet.
De med tur kallar sin lycka för "ödet".
Folk kallar aldrig dåliga saker för "ödet".
Varför kan du inte bara hålla med? Snälla Tuck, hjälp mig nu.
- Kom igen, Tuck. - Vad tycker du?
Jag har aldrig trott på sånt där, men jag ska säga er en sak...
Under kriget var jag flottist och tjänstgjorde på en jagare.
Vid Leytebukten träffades vi av en japansk torped.
Jag blåstes av däck och bröt ryggen.
Jag guppade i vattnet som ett flöte. Helvetet brakade löst runt mig-
- och jag började sjunga.
En gammal Irving Berlin-låt. Vad gör jag då?
Med bara ett foto av dig att beklaga mig för
vad gör jag då? Vad gör jag då?
Efter ett par verser av låten kom ett lugn över mig.
Då visste jag att jag skulle överleva och få komma hem...
Jag skulle få hålla om min fru igen.
Ett par år gick och vi byggde vår lilla stuga i Vandemere.
Jag gick ut en dag och Clara var i trädgården och sjöng...
Vad gör jag då?
Hon såg min häpna min, så jag berättade min historia.
Sen berättade hon sin. Ungefär samtidigt hade hon haft en dröm.
I drömmen sjöng jag för henne. Kan ni gissa vilken låt det var?
Lägg av.
Jag vet inte vad man ska kalla det, men det fick hem mig.
- Vill du dansa? - Kan du dansa?
- Nej, men du lär mig säkert nån gång. - Det är nog sant.
- Trampa mig inte på fötterna. - Jag ska försöka låta bli.
Titta på mig.
Vad gör jag då?
När jag
undrar vem
som kysser dig?
Vad gör jag då?
Vad gör jag då med...
Dawson.
Jag vill prata med dig.
Fyra år efter att Jared föddes fick vi ett barn till.
En underbar liten flicka.
Hon var så full av glädje. Tuck älskade henne.
"Hon strålar av ett eget ljus", sa han.
Han hade rätt om det.
Hon fick diagnosen leukemi några veckor efter att bilden togs.
Hon hade precis fyllt två.
Och jag minns den dagen.
Det var bara en dag.
Man vill så gärna gå tillbaka till en inte alls märkvärdig dag som den.
Men det kan man aldrig.
Jag kan inte ens föreställa mig hur jobbigt det var för er.
Vi började båda dricka för mycket.
Jag slutade, det gjorde aldrig han.
- Jag hade velat vara där för dig. - Ja...
Så blev det inte.
Sånt är livet.
Vad hette hon?
- Bea. Hon hette Bea. - Bea.
- Du har blivit bättre på det där. - 20 år senare kan jag hacka en lök.
Förlåt.
Du är väl plattformens smartaste kille?
Klart jag är.
Jag har blivit duktig på datorer.
Chefen vill att jag ska läsa och certifieras som IT-specialist.
Men du vill inte göra det?
- Jag gillar mitt jobb. - Du kan gilla det nya mer.
Gå på college och få... ...papper på det.
- Jag förstår inte det. - Där är hon ju.
Flickan som inte lät mig slå mig till ro.
Jag har inte sett mycket av henne på sistone.
Nej, men där är hon.
Skål för henne.
- Blir det nånsin ensamt där ute? - Frågar du om jag är singel?
Är du det?
Jag har haft...
...relationer, antar jag. Och grejer.
Jag menar, inget... jo... nej, inte just nu.
Har du nånsin varit kär?
I dig.
Det var för 20 år sen.
21.
Det jag menar är att du satte ribban högt.
Seriöst? Säger du att jag är orsaken till att du är ensam?
- Fråga inte om du inte vill ha svar. - Vad löjligt.
Herregud!
- Varför skrattar du? - Jag vet inte, jag antar...
Jag saknar det här. Att du blir jättearg på mig.
- Jag är inte arg. - Du är lite ettrig.
Du bryr dig så mycket, Amanda. Du rår inte för det.
- Jag borde gå. - Va?
Det här är farligt. Vi har druckit vin.
Och du har blivit snyggare, vilket är så himla irriterande.
Kunde du inte ha blivit skallig eller fet? Jisses!
Det verkar lite dumt att ta två bilar till Vandemere i morgon.
- Jag måste erkänna en sak. - Okej.
Det var inte ödet när min bil vägrade starta.
Jag kopplade ur batteriet så att du kunde rädda mig.
Jag visste det när jag såg den avslitna batterikabeln.
- Varför sa du inget? - Hur ofta är bilmekanikern hjälten?
Jag måste till Vandemere.
Tuck har inte varit där och är orolig för trädgården.
- Jag beklagar. - Fixa Tucks trädgård.
Han behöver dig. Jag vill bara ha dig.
- Kanske nästa helg. - Jag kan inte bärga mig.
- Sköt om dig. Skriv inte. - Jag lovar.
- Jag älskar dig. - Och jag älskar dig.
Okej...
Jag sa att jag inte kunde bärga mig.
Är du säker på det här?
Jag är säker.
Bara kyss mig.
- God morgon. - God morgon.
Ät, hugg in.
- Vad hände här? - Det var för att jag käftade emot.
Det var för att jag inte svarade.
Det där var för respektlöshet.
Jag minns inte vad det var för.
Det är okej. De gör inte ont längre.
Vi behöver en låt.
Om en ska ut i tredje världskriget?
Nej, jag menar allvar. En låt som vi kan ha för evigt.
- Välj en då. - Att välja är inte romantiskt.
- Den första låten som hörs. - Vi är på landet. Du hittar inget.
Om du hittar nåt blir det på sin höjd lokalradioprogram om flugfiske.
- Varför har du alltid rätt? - Jag antar att det är en gåva.
- Kolla på dig. - Jag har övat.
- Med vem? - Tuck.
Dawson!
Jaha, Dawson... Vilka är dina framtidsplaner?
- Jag hoppas börja på college. - Han ska det.
- Han klarade högskoleprovet galant. - Det är ju bra. Vart har du sökt?
Tulane, Loyola och LSU. Det blir nog LSU. Det är mest realistiskt.
Och rätt nära New Orleans. Då kan vi ses.
- Du vet lite om bilar? - Ja, lite.
- Jag har ett gäng i garaget. - Amanda sa att ni har en samling.
- Hur många bilar äger ni? - För många.
Ett par. Vill du titta på dem?
- Känner du igen den? - En Oldsmobile 442, -71.
Varför "442"?
Fyrportsförgasare, fyrväxlad låda, dubbla avgasrör. En vacker bil.
Smart kille. Därför gillar hon dig.
Titta under huven. Jag vet att du vill.
Gärna.
Hur ska du finansiera studierna?
- Det finns stipendier, bidrag, lån. - Skolavgiften är rena mordet.
Du behöver böcker, kost och logi. Det är dyrt.
Det kan hindra ungdomar som du.
- Som jag? - Du är trevlig.
Jag vill hjälpa dig. Om jag får för dig.
- Hur då, sir? - Fyra år på college...
15000 per år i skolavgift. 5000 till för att leva bekvämt.
- Vill ni ge mig 80000 dollar? - Om jag får för dig.
Och hålla mig borta från Amanda?
Du tar examen skuldfri och har en chans att få ett bra jobb.
Ta inte illa upp. Jag vill bara min dotters bästa.
Hon får inte komma i närheten av din familj.
Det tar ändå slut. Så här får du ut nåt av det.
Jag vill inte ha era pengar.
- Fundera på det. - Det behöver jag inte.
Vet ni vad ni kan göra med pengarna?
- Stick upp dem i röven. - Fundera på det nu.
Jag beklagar. Min pappa är ett kräk.
Han har rätt. Ett stort liv väntar på dig, du ska uträtta stordåd.
Jag vill inte hindra dig.
Vad hade du riskerat för mig?
Allt.
Låt mig då få älska dig så. Snälla du.
Okej.
- Vad erbjöd han dig? - Inga pengar i världen hade räckt.
Om han slänger in Cobran hade jag fått fundera på det.
- Fin bil. - Tucks regel.
Alla bilar provkörs före leverans.
- Får jag köra? - Kan du växla manuellt?
- Verkligen? - Typ.
Okej.
"Typ"? Gud hjälpe mig.
Okej, försiktigt på kopplingen.
Okej. Lägg i ettan.
Släpp sakta upp kopplingen.
Så där ja!
Förut var det så vackert.
Ska vi göra det så här?
Jag vet inte. Här spred han Claras aska.
Det verkar okej för mig.
Vi borde säga nåt. Inget långrandigt minnestal, bara...
Han hade hatat det.
Ja, inget tjafs.
Vi älskar dig.
Det gör vi.
Jävlar!
Bara sprid ut den. Ja, bara...
Vi kanske ska kasta den.
- Det var mycket bättre. - Ja, okej. Här.
- För Tuck. - För Tuck.
- Ska du inte ha en till? - Nej, jag får sluta nu.
- När åker du hem? - I morgon.
Sist jag var ute var det en explosion.
Var det din plattform? Var du på den då?
Jag föll 30 meter ner i vattnet. Jag borde ha drunknat.
Jag hade ingen väst på mig. Läkarna förstod inte heller.
- Du hade tur. - Kanske.
Jag såg dig.
Jag hade typ en...
Det var ingen dröm. Du var där med mig.
Det var konstigt, för jag hade inte träffat dig på så länge.
Jag lämnade sjukhuset och han ringde om Tuck.
Sen kom jag hit och såg dig. Och det var...
Jag vet inte. Bara konstigt.
Jag är glad att du är oskadd.
- Vad ska du göra, Amanda? - Vad menar du?
Om du är olycklig.
Vänta. Du har massa goda råd till mig.
Vad ska du göra?
Vet du vad det här känns som? Ödet.
Så känns det för mig.
Jag försöker förstå sen allt hände. Varför lever jag?
Kanske var det för det här, en chans att få träffa dig igen.
För att säga hur ledsen jag är och hur mycket jag ännu älskar dig.
Vill du att jag ska älska dig igen?
Hur gör jag det om jag aldrig har slutat?
Tuck? Jag har en present till dig.
Det är inget märkvärdigt, men nu slipper du oroa dig för torra vårar.
Hon behöver en sån här.
Ingen har behandlat mig som du. Så här värdigt och respektfullt...
Din fluga sitter snett.
- Kan du le, Tuck? - Jag ler.
Jävlar.
Ner med dig!
- Upp med dig, mulåsna! - Le.
Nej, nej, nej. Du måste vakna. Du ska se det här.
Titta där.
Där åker den! Där ryker squashen.
Plockmogen. Jag får fråga en sak.
Alla fina tulpaner där...
Satte du och din fru dem?
Titta noga!
Jag glömde Amandas blomgrej. Kan vi vända?
Stanna! Ut, ut!
- Tuck! - Ring 911! Spring in!
Bobby, gå och hjälp henne.
- Tuck, vad hände? - Jag sprang in i ett träd.
Bobby, stanna och hjälp honom.
De kommer, Tuck. Du repar dig.
Dawson! Vad ska du göra?
- Dawson, gör det inte! - Prata med mig.
- Ge mig geväret. - Kliv ut, Bobby.
- Gör det inte. Han vill det. - Kliv ut ur bilen, Bobby!
Stanna hos honom. Det ordnar sig. Det ordnar sig.
Lugn, lugn!
Tänk! Vänd nu!
Det är dumt. Gör det inte, Dawson.
- Jag sa att han skulle komma. - Stanna, Bobby. Stanna där!
Den siste som riktade det geväret mot mig råkade ut för en olycka.
Han trillade på sin rullstolsramp.
Titta på honom. Du är dödligt stilig.
Är du en mördare nu?
Ska du döda oss alla tre?
Nej. Bara dig.
- Gör det då. - Sänk geväret.
Det gör han. Oroa dig inte, Bobby. Jag känner den här killen.
Han är ingen mördare.
Du är ingen mördare.
Du är en nolla.
Ted!
Upp med dig! Upp!
Det måste jag säga... Det kom helt oväntat.
Slå honom!
Upp, pappa.
Dawson, det räcker. Du dödar honom. Lägg av!
Kom, Dawson.
Dawson, akta!
Bobby, Bobby?
Titta på mig, Bobby.
Bobby hade skärpt till sig.
Han skulle bli pappa. Tuck, han hade blivit en jättebra pappa.
Han är den enda släkting jag haft.
Titta på mig, grabben. Titta på mig, sa jag.
Åklagaren vill inte ha dig.
Han vill ha Tommy. Om du hjälper dem så hjälper de dig.
Jag dödade honom, Tuck. Jag förtjänar att vara här.
Ja, du dök upp där med ett laddat vapen och...
Du måste sitta inne för det.
Men du är här av en anledning. Du har ett liv att leva.
Du ska slå tillbaka och fortsätta göra det.
För vad du än tror så är du inte bara din fars son.
Du är inte som de andra pojkarna.
Du är en bra pojke.
Och du är min pojke.
Hör du vad jag säger? Va?
- Ja, sir. - Ja, sir.
Ser du nån av dem i rättssalen?
- Ja. - Kan du peka ut Abee Cole?
Kan du också peka ut Theodore "Ted" Cole?
Kan du också peka ut Thomas "Tommy" Cole?
- Hej! - Hej.
Jag tog med böcker och grejer till dig.
Tack.
Säg till om du vill ha nåt så tar jag med det nästa gång.
- Det blir ingen nästa gång. - Vad menar du?
Jag fick åtta år.
Så först om fyra år kan jag bli fri.
- Jag väntar. - Nej, det får du inte.
Det bestämmer inte du.
Om detta var sista gången du såg mig, vad hade du sagt?
- Snälla, sluta. - Jag hade sagt tack.
- Jag lämnar dig inte. - Jag hade sagt att jag älskar dig.
- Det ska jag alltid göra. - Dawson, sluta.
- Jag älskar dig. - Jag älskar dig.
Dawson? Dawson!
Dawson! Dawson!
Du måste följa med mig. Snälla du.
Följ med mig. Den här vägen.
- Tack. - Ursäkta mig.
Han tar inte emot besök.
Collier?
Han vill tyvärr inte träffa dig.
- Hon är här igen, va? - Ja.
Jag åkte dit varje dag i en månad och sen en gång i veckan i ett år.
- Sa de till dig att jag kom? - Det sa de.
Jag hoppades att de inte sa det.
När Frank och jag var ihop sa jag att jag skulle till mina föräldrar.
- De sa det alltid. - Och du ville inte träffa mig?
Det var det enda jag inte ville. Jag slutade aldrig älska dig.
- Jag vet att det inte låter logiskt. - Det gör det inte.
Jag ville göra nåt bra.
- Skona dig från smärtan. - Du skonade mig inte.
Jag har levt med smärtan varje dag.
Du bestämde vad som var mitt bästa när du var det bästa för mig.
Du fick inte vänta.
- Du ville göra så mycket. - Med dig, ja.
- Jag hade väntat till döddagar. - Jag förtjänade inte dig, Amanda.
Förtjäna mig? Jisses, Dawson. Förstår du inte?
När jag fick Jared... Det var fel, men jag ville berätta det för dig.
När jag förlorade Bea ville jag att du skulle hålla om mig.
Och när jag var ensam på nätterna-
- så ville jag ha dig.
Jag ropade på dig och hatade dig.
Jag hade valt dig oavsett vad och du tog det ifrån mig.
Jag gjorde ett misstag.
Jag sårade dig.
Men jag älskar dig fortfarande.
Jag älskar dig fortfarande.
Minns du sist vi var här och jag satte på radion?
"Sweet Jane".
Jag visste att en låt skulle komma-
- och den spelades kristallklart. Som om vi hade önskat den.
Jag kände så med allt.
Jag trodde blint på att livet skulle ordna sig.
Och sen gjorde det det.
Jag känner inte så längre.
Vad då?
Vart ska du?
Jag vill inte överlåta saker åt slumpen.
- Du trampar mig inte på fötterna mer. - Nej, inte än.
Kan du göra en sak för mig?
Kan du förlåta dig själv?
Du är en bra människa, Dawson. Tro på det.
Skjortan passar dig mycket bättre.
- Minns du att det var så kallt? - Sjåpa dig inte.
Jag sjåpar mig inte!
Kom här.
Lägg dig på rygg.
- Lycklig? - Ja.
- Ledsen. - Det är lugnt.
Hej, Jared. Ja, jag mår rätt bra. Hur är det med dig?
Kommer hans föräldrar?
Ta inte bilen om nån av er har druckit.
Nej, men Mike kan knappt köra även om han är nykter. Fråga din pappa.
Jag saknar dig också. Vi ses om några dar.
Okej, var rädd om dig. Hej då.
Ledsen. Det var Jared.
Vi kan inte göra det här, va?
Jag känner dig, Amanda. Jag känner ditt hjärta.
Du kom varje dag i en månad och varje vecka i ett år.
Du har din man.
Och du har en son som du älskar djupt.
Du ger inte upp i första taget. De här dagarna har varit härliga.
En chans att få träffa dig och prata med dig.
Få läka alla sår.
Och älska dig igen. Folk söker det hela livet, men hittar det aldrig.
Men vi gjorde det. Vi har haft tur.
Vad som än händer, Amanda, ska du veta hur tacksam jag är.
För när allt kommer omkring...
...kan jag säga att jag vet hur det är att ha älskat nån.
Att verkligen älska nån. För jag har älskat dig.
Jag måste åka hem.
Jag vet inte hur jag ska ta farväl av dig.
Jag kommer alltid att finnas här.
Och jag ska alltid älska dig.
Jag ska lita på stjärnorna.
Hallå?
Hej. Jag är hemma.
- Kom du nu? - Ja.
Hur var det?
Fint. Sorgligt.
- Hur är det med din mamma? - Hon saknade oss i påskas.
- Det är så mycket att göra då. - Jag sa det.
- Jag måste... - Jag börjar med maten.
- Skål. - Ursäkta.
Hej, Chas.
Visst, kompis. Nej, Brooksie sa att du gick åtta över par.
- Ät. - Du är avslöjad.
Vad fan gör du där ute? Jag såg dig harva dig fram som...
Visst, skyll det på din partner. Sa du det om mig förra veckan?
Dawson, genom åren har jag lärt känna Amanda rätt bra.
Hon har mycket gott i sig. Mycket smärta också.
För det förflutna och dig.
Jag sammanförde er för att ingen av er ska leva med ånger.
Ni två är ämnade att älska varann.
Ni behövde en chans att komma ihåg det.
Jag säger inte att ni ska leva ihop. Det vet jag inte.
Går det inte så lär du sakna henne så mycket att du nästan förlamas.
Du känner att du inte har nån mening-
- inget skäl att fortsätta leva.
Men du ska bara vänta.
Vänta, så förstår du.
Du går vidare i ditt liv och gåvor kommer in i det.
Jag var förlorad när Clara dog.
Sen en dag gick en kille in i mitt garage.
Du ska veta vilken gåva du var för mig.
Jag tackar dig för det.
Jag visste att du var tillbaka. Jag såg blommorna på Bobbys grav.
- Länge sen jag kunde göra det. - Vi har fått pengarna.
Du behöver inte skicka pengar. Du är inte skyldig oss nånting.
- Hur visste du att det var jag? - Vem skulle det annars vara?
Vem annars skickar kontanter i brev?
Jag tänkte att du inte skulle lösa in en check med mitt namn på.
Vi sa båda åt honom att kliva ut ur bilen. Det var inte ditt fel.
Det är bara nåt som lever kvar i mitt huvud.
Jag spelar upp det om och om igen.
Titta på mig. Titta på mig!
Dawson, du dödade honom inte. De dödade honom.
- Och nu är det Aaron. - Vad menar du?
Ted och Abee började komma när han var runt 14.
De tog med honom ut, vande honom så sakteliga.
Tjejer och bilar och sprit...
- Så han har hängt där ute? - Jämt.
Han råkade inte illa ut förrän din far tog honom under sina vingar.
Nu går han ärenden åt dem och gör leveranser.
Han är en bra pojke. Han är inte som de.
Han är som sin pappa.
Han vet det bara inte.
Vad gör du här?
Aaron, jag vill att du följer med mig.
Varför i helvete skulle jag göra det?
Dawson. De sa att du var här. Vilken överraskning.
Jag fyller inte ens år. Vad fyller han dig med för lögner?
Han bor här nu med familjen.
- Detta har aldrig varit en familj. - Inte för dig kanske.
Men du har aldrig tyckt att blodsband är viktiga, va?
Jag vet en sak - det fanns aldrig ett uns kärlek i det här huset.
Kärlek... Du är en svag skit, Dawson. Det kommer du alltid att vara.
Är jag svag? Du var min far och behandlade mig som ett djur.
Jag försökte göra en man av dig.
Men du uppskattade inget som jag gav dig.
Och vad gav du mig? De här?
Du är svag och du är inte värd det.
Du förstör inte hans liv som du försökte sabba mitt.
Jag tar med mig honom, om han följer med.
Och du kan inte stoppa mig. För du är bara en skraj gubbe-
- som inte vill sitta i fängelse igen.
Gå inte i vägen för mig.
Det är okej.
Amanda!
Ja?
Jag visste inte att du var där. Har du sett min golfhandske?
- Kan vi prata? - Inget ligger där jag lagt det.
- Vad vill du prata om? - Oss.
Jag är 20 minuter sen till golfen. Jag hinner inte med parterapi nu.
- Jag har ljugit för dig. - Om vad?
Jag har ljugit länge. Men jag vill berätta sanningen.
Jag träffade någon i helgen.
En som jag blev kär i för länge sen.
Den där...
- Dawson. - Cole?
Jag älskar honom fortfarande.
Jag trodde inte att vi skulle träffas.
Men nu är jag glad, för jag insåg hur vilsekommen jag var.
- Du låter tokig. - Jag räknar inte med att du förstår.
När jag miste honom miste jag min identitet.
Jag har ljugit för dig och jag har ljugit för mig själv.
Vi har båda försökt få det att funka.
- Men jag kan inte göra det mer. - Vill du att jag slutar dricka?
- Jag vill inte leva som en zombie. - Sluta då.
Lyssna på dig själv. Släpp det.
- Nej. - Det är mitt liv också.
- Du får inte välja. - Jo, det får jag.
Och jag har fått nog av att låtsas.
Okej, bra.
- Vad gör du? - Spelar det nån roll?
Hej. Det är jag - Amanda. Jag hoppades att vi kunde prata.
Mycket har förändrats sen vi sågs sist.
Jag ville bara säga att jag älskar dig.
Det gör jag, Dawson.
Det har jag alltid gjort.
Ring mig om du hinner.
Hallå?
Ja, det är hans mamma.
Frank, jag har ringt fyra gånger nu. Jared är på sjukhuset.
- Mrs Reynolds... - Hur mår min son?
Vi gick in och tog en titt. Han är stabil just nu.
- Vad hände? - Han körde in i ett träd.
Det kraftiga våldet har skadat hans hjärta svårt.
- Vad betyder det? - Amanda! Förlåt, jag...
- Vad har hänt? Var är min son? - Lyssna!
En hjärtklaff är skadad.
- Jag tror inte att vi kan laga den. - Vad exakt betyder det?
Han behöver en transplantation mycket snart.
Jag har mist ett barn.
- Jag kan inte mista ett till. - Jag förstår.
Hej, det är jag - Amanda. Jag hoppades att vi kunde prata.
Mycket har förändrats sen vi sågs sist.
Jag ville säga att jag älskar dig.
Det gör jag, Dawson.
Abee! Abee!
Jävlar. Var är han?
- Vad händer? - Han görs klar för operation nu.
De hittade ett hjärta. Han har en chans nu.
Amanda.
Dawson... Vad gör du här?
Jag försov mig. Jag måste till sjukhuset.
Jared är okej. Jag pratade med Frank.
Jag byter om. Du följer med, va? Jared vill träffa dig.
Amanda?
Ja, Ted och Abee. Bägge två. Tack, sheriffen.
Nej, jag kan komma in med den. Jag har gott om tid. Det låter bra.
- Visst. - Dawson Cole!
Jag är hemskt ledsen.
Gud!
Jag överlämnar Dawson Coles själ till Gud.
ETT ÅR SENARE
Barnens rättsfond. Ett ögonblick.
- Hej, gumman. Ditt ex ringde. - Tack.
Hej. Vad har du hittat?
Efter att ha vägt in det vi sa så vill jag gå tillbaka till 1959.
Vi kan se på FN:s barnkonvention och argumentera utifrån det.
Tack och lov för advokatbiträden. Men vi måste komma ihåg 1976...
- Ledsen. Det är min son. - Vi är ju Barnens rättsfond.
- Hej, Jared. - Hej, mamma.
- Är allt bra? - Ja. Varför skulle det inte vara det?
Det är tredje samtalet på två dar. Nytt personbästa.
Skitkul! Nej, jag ville berätta en sak för dig.
Efter ett år får man begära att få veta vems hjärta man fick.
- Gjorde du det då? - Ja, jag har faktiskt gjort det.
Och jag fick uppgifterna i går. Vänta lite bara.
Han var 39 år när han dog.
Han var från St Olivia. Du kanske kände honom.
Dawson Cole.
Mamma, är du där?
Ja... jag är här.
Kände du honom?
- Ja, jag kände Dawson. - På vårlovet kan du berätta om honom.
- Det gör jag gärna. - Jag måste lägga på.
Jag äter lunch med en tjej i min engelskagrupp.
Jag trivs så jäkla bra här. Jag älskar dig, mamma. Hej då.
Är allt bra?
Ja. Det är det.
Bra. Om vi börjar 1959 så kan vi...
Kära Amanda. Som ung sökte jag en ordning.
En mening, en plan.
Men mitt liv kändes slumpartat.
Så jag tappade tron på allt sånt.
Efter fallet började jag undra om mitt liv hade en mening.
Jag följde kanske ödets väg trots att jag inte såg det än.
När vi träffades igen kände jag att vi fick en ny chans.
Att universum beslutat ge oss det.
Du har åtaganden, jag förstår.
Och du vill hålla dem. Jag kan bara älska dig mer för det.
Jag hoppas få träffa dig igen.
Men om vi inte ses ska du veta-
- att dessa dagar var mitt livs bästa.
Jag älskar den jag är med dig.
Du är min käraste vän, min största kärlek.
Du är det allra bästa av mig.
För evigt.
Dawson.
Text: Thomas Jansson Scandinavian Text Service 2014
Ansvarig utgivare: Pia Grünler