NIMFOMANKA 1.DEO
Zdravo.
Imali ste nezgodu.
Treba vam hitna pomoć. Pozvaću ih, odmah se vraćam. Lezite mirno.
Ne...
Šta ne?
Ne treba mi hitna. - Vidim da vam treba. Zvaću ih.
Onda ću da ustanem i odem pre nego se vratite.
To će da boli. - Moguće, ali nije me briga.
Pretpostavljam da ne želite ni da zovem policiju.
Da, upravo tako.
Ima li išta da želite?
Želela bih šolju čaja, sa mlekom.
Morate da pođete sa mnom.
Ne služim čaj na ulici.
Možete li da hodate?
Da.
Čak sam kupio i kolač.
Opraću vam odeću. - Ne kaput. - Prilično smrdi.
Moj je kaput.
Vaš je kaput.
Šta se dogodilo? Opljačkali su vas?
Sama sam kriva.
Loša sam osoba.
Nikad nisam upoznao "lošu osobu". - Sad jeste.
Želite li da razgovarate o tome?
Ne biste shvatili.
Probajte me.
Ne bih znala gde da počnem.
Zašto ta blesava udica tamo visi?
To je mušica.
Jednom sam sa njom ulovio ribu. Prilično veliku. Začudo.
Kod ribolova mušicarenjem treba vezati perca i ostalo na udicu.
Da bude slično nečemu što bi riba pojela.
A pošto je mušica lagana, treba vam teži najilon.
To stvara brzinu kad zabacujete.
Često pecate?
Ponekad.
Ne ulovim baš puno.
Kad sam bio mlad, imao sam knjigu koju sam obožavao.
Stara knjiga Isaka Voltona. Zvala se "Potpuni ribar".
Bila je kao romantična Biblija o prirodi.
Možda znam odakle da počnem.
Ali kako biste razumeli, moram da vam ispričam celu priču.
I biće dugačka.
Dugačka? Dobro.
I poučna, plašim se.
PRVO POGLAVLJE "POTPUNI RIBAR"
Počeću sa mamcem. Otkrila sam svoju pičku sa dve godine.
Od malena sam bila mehanički nastrojena.
Kinetička energija me, na primer, uvek fascinirala.
A moja prijateljica, nazovimo je B, uvek je bila puna ideja.
Igranje žaba je bio klasik.
Džo, jeste li dobro? - Samo trenutak.
Jeste li gotove?
Za Boga miloga, pusti ih na miru.
Veoma sam volela svog oca. Bio je lekar.
Majka se zvala Ketrin. Otac ju je zvao Kej.
Ona je bila, kako bi rekli, hladnokrvna kučka.
Uvek bi okrenula leđa kad je igrala pasijans.
Mrzela sam pasijans.
Na času fizičkog, popela bih se na uže i visila doveka.
Sa užetom među nogama.
Zvali smo to "osećaj".
Jasno se sećam te reči. "Osećaj".
Možda jedina razlika između mene i drugih ljudi,
je to što sam oduvek tražila više od zalaska sunca.
Više spektakularnih boja, kad bi sunce udarilo horizont.
To je možda moj jedini greh.
Zašto smatrate da su deca grešna?
Ne deca. Ja.
Ja nigde ne vidim greh. Ali ja nisam religiozan.
To je zato što ne znate ostatak priče.
Usput, ni ja nisam religiozna.
Zašto ste najomraženijem vidu religije, pojmu greha,
dopustili da živi izvan religije?
Ne razumem tu mržnju prema sebi.
To sam i rekla. Nećete razumeti.
Ne...
Žao mi je što sam to rekao.
Molim vas, nastavite.
Nervus pudendus.
Nervus dorsalis clitorius.
Tata je voleo da mi govori o drveću. I lišću.
To je smatrao dobrim obrazovanjem.
Jasen je stvoren zato da sva druga stabla budu ljubomorna.
Bio je najlepše drvo.
Nije moglo ništa loše da se kaže o njemu.
Ali zimi...
...kad bi jasenu otpalo svo lišće,
sva stabla bi primetila njegove crne pupoljke i počela bi da se smeju.
"Gledajte! Jasen je uprljao prste pepelom!"
Vidiš?
Uvek možeš zimi da prepoznaš jasen po crnim pupoljcima.
Posebno je voleo detinjaste poučne priče,
koje bi mi pomogle da zapamtim šta sam naučila.
Znala sam koliko voli da ih priča, pa bih se nekad pravila da sam ih zaboravila.
Dosađujem li vam? - Ne.
Radujem se tome kako ćete ribolov da utkate u svoju priču.
Počnite sa mušicom na zidu. Zove se "nimfa".
Elegantna paralela sa pričom o nimfomaniji.
Nimfa je rani stadijum u životu insekta.
Kao vrlo mladoj nimfi, bilo mi je važno da se oslobodim nevinosti.
Poznavala sam jednog momka, J., koji je imao moped.
U mojim očima je bio sofisticiran.
Imala sam 15 godina i prilično visoka romantična očekivanja.
Imao je dobre, jake ruke.
Sviđale su mi se njegove ruke.
Zdravo.
Ćao.
Kad bih htela sa tobom da izgubim nevinost, bi li to bio problem?
Ne, ne vidim problem.
Pa...
Kuda da idem?
Jebeni karburator!
Prestao je da radi, zamisli!
To nije dobro. - Ha? - To nije dobro. - Jasno da nije.
To je celi smisao mopeda.
Trebala bi da skineš gaćice, zar ne?
Gurnuo je kurac u mene i zabio ga tri puta.
Zatim me okrenuo kao vreću krumpira.
I zabio mi ga pet puta u guzicu.
Nikad nisam zaboravila ta dva sramna broja.
Tri i pet. To su Fibonaćijevi brojevi.
Možda. U svakom slučaju, đavolski je bolelo.
Zaklela sam se da nikad više neću da spavam sa nekim.
Naravno, to je kratko trajalo.
Sada, da se vratimo na ribolov.
Nekoliko godina kasnije, bila sam kod B.
Kao i uvek, imala je novu ideju.
Finansiranu iz kasice-prasice njenog brata, koju je redovno praznila.
Obukle smo "pojebi me odmah" odeću.
Ideja je bila takmičenje.
Išle smo na putovanje vozom.
B je rekla da nam ne trebaju karte.
Ona koja bi pojebala što više muškaraca do kraja puta,
osvojila bi čokoladne bombone.
Da te prekinem.
Ono šta ste radile, šetajući hodnikom... Posmatrale ste reku.
Većina velikih riba skriva se od struje, čuvajući snagu.
I skrivajući se od plena.
Gde se riba skriva u potoku određuje složena hijerarhija.
Topografija odlučuje najprivlačnija mesta.
A najveće ribe biraju najbolje pozicije.
Smeši se, gledaj ih u oči.
Ako moraš da pričaš, ispituj puno pitanja.
Ne želiš "da" ili "ne" odgovore. Sve će da ide samo po sebi.
Onda ih odvedeš u wc i poseksaš se.
Šta ako bude odvratno?
Onda samo misli na vrećicu slatkiša.
Koliko... Koliko je sati?
Deset.
Odakle dolaziš?
Od kuće.
Ko zna gde je wc?
Ako skreneš desno, doći ćeš do wc-a na kraju vagona.
Pametno su napravili da ako skreneš levo, isto ćeš da dođeš do wc-a.
Budući da je na kraju sledećeg vagona isto jedan.
Pokazaću ti gde je wc.
Pokazalo se neverovatno jednostavno.
Uskoro je B vodila sa pet prema tri.
I bilo je tačno tako. Gledaš ih u oči i smešiš se.
Ali onda je prestalo. - To je izvrsna paralela sa pecanjem u potoku.
Događa se da nijedna riba ne jede, ili sve jedu istovremeno.
Ludački žderu, sve grizu.
I onda, kao što je iznenada počelo, tako i prestane.
Ribe najbolje grizu kad počne lagana kiša.
Mislim da se onda osećaju sigurno, jer se ne vide odozgo.
Uznemiri se površina vode.
Onda je opet počelo. Ali malo sporije.
Da! Mislim da znam zašto. Mušicarenje se radi u nekoliko faza.
Ako riba ne grize, pređeš na drugu fazu.
U drugoj fazi, imitiraš insekta u nevolji.
Vučeš najilon. Trzaš ga nepravilno.
Riba misli da je insekt povređen i lak plen.
Zatim bespomoćno, pustiš da mušica plovi...
...i sa pola snage napraviš par skokova.
To se da izvesti veoma elegantno.
Jesi li dobro?
Problem je u Betsi.
Upravo su mi rekli da je veoma bolesna.
Betsi je član porodice?
Moglo bi da se kaže.
Ona je moj patuljasti hrčak.
Patuljasti hrčak?
Šališ se. - Pa, šta sam trebala?
Ipak, imala sam patuljastog hrčka kao mala.
I bio ti je veoma privržen?
Nikako, bio je gnjavaža.
Hrčak? Bilo bi gore da je osoba.
Nemojte tako, hrčak mi je strašno drag.
Da, to je dosta cinično reći za Betsi.
Da, uredila sam joj udoban kavez kad sam je dobila.
Kladim se da joj se sviđalo.
Betsi je bila uzbuđena.
Jedno od najbesmislenijih stvorenja u prirodi.
Svesna si da izbor patuljastog hrčka,
možda ukazuje na određene seksualne konotacije?
To vidim sada, ali to nije bio svestan izbor.
Hoćete li da mi pokažete gde je wc? Moram da izduvam nos.
Ponestajalo nam je kandidata. B je bila u vodstvu.
Što nas dovodi do gospodina S u odeljku prvog razreda.
Karte, molim!
Hvala.
Dame?
Karte?
Pa...
Mislim da sam je izgubila.
Možda. I ti si svoju isto izgubila?
Nisam kupila kartu za vaš usrani voz.
Tako je prokleto spor. Trebali smo da stignemo pre pola sata.
Bez obzira na zastoj, treba da imate kartu.
Osam funti svaka, molim.
Slučajno sam je pocepala.
Ne želim da platim komadiće papira.
Uzmite drugu. - Odlična ideja. I ta je nestala.
Onda će policija da vam naplati na sledećoj stanici. - Smirimo se malo.
Očigledno su mlade dame izašle bez novca.
Ja ću da im platim karte. - Nemojte, vratite vaš novac.
Policija će to da reši... - Dogovorili smo se da ću ja da platim,
ali sam zaboravio.
Prodajem...
dve karte prvog razreda za dve prvorazredne dame.
Uživajte ostatak puta.
Karte, molim.
Kad ste bili tako dobri prema nama...
...i mi bismo htele da budemo dobre prema vama.
Veoma ljubazno od vas, ali nema potrebe.
Ozbiljno mislim.
Ionako sam izgubila.
Daću ti pet dodatnih bodova...
...ako uspeš sa ovim unutra.
Odlučila sam, pomalo očajnički, da jedino što me deli od slatkiša,
jeste nedvosmislena provokacija ovog čoveka.
Izvrsno, "izazvan ugriz"!
Kad ništa ne uspeva, dramatična provokacija,
može potpuno pasivnu ribu, da natera da zagrize.
Reagovaće instinktivno na pravo izazivanje.
To neće da bude mušica, nego, na primer šarena varalica,
po mogućnosti crvena.
Najbolju zovemo "finsko oružje". Takozvana "rapala".
Kupili ste poklon?
Da.
Za svoju suprugu.
Putujete prvim razredom i kupili ste nam karte.
Zašto onda niste kupili pošten poklon za suprugu?
Vidi se da je kupljen na stanici.
Naravno da sam trebao da joj kupim nešto bolje, ali...
...hajde da kažemo da sam bio u žurbi da stignem kući.
Zašto bi neko kao vi, sa tako običnim životom, odjednom morao da žuri?
Ima veze sa porodicom.
Supruga i ja smo odlučili da...
...nam nedostaje to što nemamo dece.
I ako ćemo da imamo decu, to mora da bude odmah.
Juče me nazvala i rekla da ovulira.
Sve ukazuje da je najveća plodnost upravo večeras.
Vidiš... Zato sam joj kupio poklon na stanici.
Morao sam da kupim kartu što pre.
Sada razumem. - Šta razumeš?
Zašto niste hteli seks sa nama.
Nije zato što nisam hteo.
Molim te, nemoj.
U redu je.
Molim te, nemoj.
Bili ste đavolski napaljeni, ali niste hteli da se ispraznite.
Prestani.
Znači, oralni seks je postao, u očima ribara, tvoje "finsko oružje".
To je vaš jedini komentar?
Šta drugo da kažem?
Da sam se ponela sramno.
Da su moji postupci primer toga da sam loša osoba.
To nije moje viđenje. Naprotiv, smatram to prijatnom i šaljivom pričom.
Svesno sam iskorišćavala druge zbog vlastitog zadovoljstva.
A to, šta sam vam do sad ispričala, samo je početak.
Kad ste počeli priču, bili ste veseli, puni humora.
Jedino što ste napravili, osim za par ljudi nezaboravnog iskustva,
je što ste ispraznili gospodina S., u nekoj mladalačkoj bahatosti.
A pročitao sam negde, da ako predugo stoje, spermatozoidi umiru.
Ili još gore, postanu degenerični.
Možda zahvaljujući vama, gospodin S i supruga sad imaju zdravo dete.
Otkrila sam svoju ženstvenu moć i koristila je bezobzirno.
To je potpuno neprihvatljivo.
O dušo... - Nemojte vi meni "dušo".
Ne...
Samo sam hteo da kažem... Ako imaš krila, zašto ne bi letela?
Dosta je bilo priča.
Treba da odspavate.
Ne, ne. Ovo počinje da me zabavlja.
Ne znam vam ni ime.
Zovem se Džo.
Ja sam Seligman.
Kakvo smešno ime.
Jevrejsko je.
Rekli ste da niste religiozni. - Ne, ali moj pradeda je bio.
Roditelji su mi dali ime zbog nekakve...
...sentimentalne povezanosti sa judizmom.
Ali uvek smo bili anti-zionisti.
To nije isto što i antisemit, kako nas neki političari uveravaju.
Seligman...
...znači "srećan".
Znači, vi ste srećni?
Valjda jesam.
Na svoj način.
Iako sam ja osoba koja prvo reže nokte na desnoj ruci.
Šta to znači?
Delim ljude na dve grupe: one koji prvo režu nokte leve ruke,
i one koji prvo režu nokte desne.
Smatram da su oni koji prvo režu na levoj...
...bezbrižniji. Više uživaju u životu.
Odmah idu na lakši zadatak, a poteškoće ostavljaju za kasnije.
Kako vi režete?
Uvek prvo levu ruku. Ne mislim da imam izbora.
Prvo zadovoljstvo. A kad završiš sa levom, ostaje samo desna.
I to je onda najlakša koja je ostala.
Nikad nisam tako razmišljao.
Nikad nisi prestar... Prestar da učiš.
To je rugelak.
Da, jevrejski kolač. Opet ta sentimentalnost.
Ali nije samo rugelak. Poslužen je sa desertnom viljuškom.
Rugelak je po meni, pecivo, i ne jede se sa viljuškom.
Poslužiti ga sa viljuškom nije muževno, svakako, prilično je ženstveno.
Ipak, može da nas odvede dalje sa pričom.
Poznavala sam nekog ko je jeo rugelak svaki dan sa viljuškom.
Iako ćemo da skočimo puno vremenski, moram da vam kažem o Džeromu.
Sledeće poglavlje ne baca toliku krivicu na moju ličnost,
kao što to radi ostatak priče.
Poglavlje će da usreći sentimentalce poput vas,
jer sadrži razmatranja na temu ljubavi.
DRUGO POGLAVLJE "DŽEROM"
Mogu li nešto da ti kažem?
Naravno.
Da?
Možda tebi neće da bude važno. Ali meni jeste.
Nikad pre nisam imala orgazam.
Stvarno?
Ti si mi prvi.
Ne znaš koliko sam srećan zbog toga.
Volim te.
Ti si mi prvi.
Moram da priznam, puno devojaka mi je to reklo.
U vozu su mi porasli apetiti.
Uskoro smo B i ja osnovale klub zvan "Malo jato".
Mea vulva, mea maxima vulva.
B je bila glavna, jer je bila najodvažnija.
Odgojena je katolički. Upoznati ste sa običajima Katoličke Crkve.
Zanimljivo.
Bogohulno, sotonistički.
Muzika. Interval između B i F.
Tri tona. "Đavolji interval."
Bio je zabranjen u srednjem veku.
Usisivačica je to smislila. Učila je da svira klavir.
Usisivačica? - Imala je poseban talent za mlitave kite.
Imala je nekakav vakuum u pički.
To sam i mislio.
Svodilo se na jebanje i pravo da budemo napaljene.
Masturbirale smo zajedno, i slično.
Ali bile smo buntovnice.
Nismo smele da imamo momke. Nema jebanja sa istim tipom više puta.
Protiv čega je bio bunt? - Protiv ljubavi.
Ljubavi?
Borile smo se protiv društva zaokupljenog ljubavlju.
Verovala sam u naše malo jato, ali to je bilo naivno od mene.
S vremenom, ni najjače nisu ostale odane našem manifestu.
Moj treći odnos ove nedelje, opet sa Aleksom.
Treći?
Zar nismo rekle, jednom sa svakim tipom?
Mislim da ne shvataš Aleksa.
Ni ne želim. - Naša veza... - Veza?
Evo ga.
Misliš da znaš sve o seksu?
Tajni sastojak seksa... Je ljubav.
Za mene, ljubav je bila samo požuda sa dodatkom ljubomore.
Sve ostalo su bile gluposti.
Na svakih stotinu zločina u ime ljubavi, samo jedan je u ime seksa.
To je odvažna tvrdnja.
To je osnažilo moju želju za obrazovanjem.
Glazgov.
Aberden.
Zašto se smešite?
Zamišljao sam kako će obrazovanje da se uplete u vašu priču.
To uopšte nije smešno.
Jasno.
Kakvo ste obrazovanje imali?
Počela sam da studiram medicinu, kao moj otac.
Ali bilo mi je sve teže da se koncentrišem, pa sam sve manje učila.
Na kraju sam odustala.
Umesto toga, počela sam da tražim posao.
Bilo je teško da se nađe posao sa donekle pristojnom platom.
Nisam znala da radim ništa, pa se nisam previše nadala
kad sam se prijavila za posao u štampariji.
Možete li da mi kažete nešto više o sebi?
Što se tiče obrazovanja.
Završila sam srednju školu i upisala medicinu, ali nisam završila.
Znam da to nije važno za ovaj posao.
Ali stvarno mi treba posao i tražila sam ga svuda.
Ne zapošljavam ljude samo zato što im treba posao.
A posao sekretarice? Znate li to da radite?
Ne, nisam mislila da je potrebno znanje za to.
Niste mislili da je potrebno znanje za posao sekretarice? - Ne.
Znate li da otvorite kovertu?
Da, mislim da bih znala da otvorim kovertu.
Drago mi je da čujem. Razgovaraću sa gospodinom Džeromom, svojim šefom.
Mislite li da imam šanse?
Sumnjam.
Izgleda da je i nikakvo iskustvo sasvim dovoljno. Dobili ste posao.
Znači, počinjem od sutra?
Da, valjda.
Dobro jutro.
Da?
Dobro jutro, gospodine. Htela sam da vas upoznam sa novom sekretaricom.
Džo! Hteli ste da joj objasnite zaduženja.
Ovo je nova sekretarica. - Liz, mogu li da dobijem još jednu kafu? - Naravno.
Ćao.
Džerom?
Tvoja prva ljubav.
Sigurno nisi mislila da ću nešto da postignem, a sad sedim ovde.
Direktorska stolica u M&J Morisu.
Da, prilično iznenađujuće. - Iznenađujuće?
To je Božji znak.
Znaš, često sam mislio na tebe od onda.
Jesi li ti mislila na mene?
Pa...
Obično, moj stric sedi ovde. Ali ima problema sa želucem,
u banji je, kupa se, pije puno vode. Jadnik.
Niko ne zna koliko dugo, pa sam sad ja na čelu firme.
Šta kažeš? Štampamo vizit karte, koverte, gluposti.
Prokleto komplikovan posao. Ja ništa ne razumem.
Dođi da ti pokažem. Može?
Liz? - Da, gospodine? - O, tu si. Bravo, Liz.
Svaki put ti kažem: "Bravo, Liz." - Hvala, gospodine. - Kako se zove?
Liz. - "Bravo, Liz." - "Bravo, Liz."
Stalo je.
Jebemti.
Zar nema alarma? - Čega?
Zar nema alarma? - Alarm, tako je. Pametno.
Zamisli, izgledaš odlično nakon svih ovih godina.
O, ne.
Ne.
Ne?
Ne, Džerom, to neće da ide. - Šta neće da ide?
Ovo.
Zašto ne?
Baš i nisi moj tip.
Znači, tako ćemo? - Da.
Dobro.
Jebote.
Ok.
Daj mi ruku.
Vatrogasni zahvat.
Jesi li dobro? - Da.
Zašto se niste seksali?
Nisam sigurna. Jebala sam se sa puno idiota.
Pretpostavljam da vas je otpustio? - Ne.
Da me je otpustio, izgubio bi.
Pošto mi niko nije odredio posao, odlučila sam da pospremim,
kako bih izgladila odnose.
Dobro jutro, gospodine. - Je li ko zvao? - Ne, gospodine.
Šta si uradila?
Pospremila sam. - Pospremila si?
Bilo je dosta neuredno. - Liz? - Da, gospodine?
Ona je pospremila.
Znam. Nisam videla, nije me bilo.
Jesi li skroz poludela?
Šta ovde rade čaj i pecivo?
Mislila sam da bi hteo doručak. - Mislila si?
Ne bi trebala da misliš. Ne plaćam te da misliš.
Ovo ćeš da ponoviš. - Da ponovim?
Uzmi to, iznesi napolje. I napravi ponovo.
Trenutak.
Uđi.
Je li sad vreme za čaj i kolač? - Da, zašto ne?
Gde mi je jebena desertna viljuška? - Viljuška?
Donela bih, ali mi je izgledalo neprikladno.
Nije muževno.
Ženstveno.
Ali treba priznati da je desertna viljuška vrlo praktična.
Kao krst između noža i viljuške.
Svrha je da možete da držite tanjir jednom rukom, a drugom da režete.
Onda to pojedete sa viljuškom.
Nije ženstveno. Možda je buržujski.
Postoji priča da su Boljševici tokom pohoda Rusijom,
da bi odvojili muškarce od dečaka, ili buržuje od proletera,
uzeli dečaka, i pre nego bi spalili kuću, poslali ga po desertne viljuške.
To nije istina.
Nisam to čuo iz prve ruke.
Zdravo.
Ćao. - Ćao, možeš li da mi pomogneš?
Iznenada se uprljalo.
Vidiš, stavio si prljave prste ovde. Trebali bi da ti operemo ruke.
Sigurno si veoma nadaren. - Da, sigurno.
Kad biste pitali Džeroma, rekao bi da sam ja proglasila rat.
Puno puta me vodio u grad, samo da bih mu držala kaput.
Tamo! - Gde? - Tamo, iza zelenog auta.
Nema prostora. - Ima dovoljno mesta.
Izvini, nema dovoljno mesta.
Kažem ti da ima puno mesta.
Ne.
Mogu li ja da probam?
Možeš li da probaš?!
Čarobnjak sam za ovo. - Probao sam. Nema mesta. Videla si, nema mesta.
Mogu li da probam? - Želiš da probaš?
Zašto ne?
Otprilike tada se nešto dramatično promenilo u meni.
Odjednom sam videla red u neredu.
Sve je to bilo veoma pogrešno.
Želela sam da budem jedna od Džeromovih stvari.
Želela sam da me diže i spušta. Opet i opet.
Želela sam da me dira rukama, po nekom
sofisticiranom principu kojeg nisam razumela.
Njegovim snažnim rukama?
Da, ali to više nije imalo veze sa rukama.
Kao da je sve kod njega bilo drugačije.
Ali naravno, nije bilo i to sam znala.
I grdila sam sebe što sam ga gledala u tom svetlu.
Ljubav je slepa.
Ne, gore od toga. Ljubav izvrće stvari.
Ili još gore, ljubav je nešto što nikad nisi tražio.
Erotičnost sam tražila i zahtevala od muškarca.
Ali ta idiotska ljubav...
Bila sam ponižena njom i svim nepoštenjem što je prati.
Erotičnost je u reči "da".
Ljubav podstiče najniže nagone, zamotane u laži.
Kako da kažeš "da", kad misliš "ne", i obratno.
Stidim se toga što sam postala. Ali bilo je van moje kontrole.
Znaš li šta sad radiš?
Ne, šta radim?
Braniš svoju ličnost. Cilj je bio da je razotkriješ.
U to vreme, opet sam počela da šetam.
Šetala sam šumom.
Šumom mog detinstva.
Istim putem opet i iznova.
Desno posle ulaza, pa opet desno kod jasena,
koji ima najlepše lišće u šumi.
I dalje, pored gospođe sa pudlicom, i starca na klupi.
Nisam mogla da se oslobodim slike Džeroma i njegove bezbrižne elegancije.
Tada, kad sam bila sa drugim muškarcima,
branila sam da mi dodiruju telo rukama.
Uskoro sam potpuno prestala sa seksom.
Stalno sam pokušavala da ga sretnem.
Saznala sam gde živi.
Naravno, nisam se usudila da pozvonim.
Dugo sam vremena pisala pismo, u kom sam mu iznela osećaje.
Mesec dana je prošlo, dok sam skupila hrabrosti da ga dostavim.
Izvinite, zar ovo nije Džeromova kancelarija?
Na sreću, nikad nije, niti će ikad da bude Džeromova kancelarija.
Rođak me menjao dok mi je bilo loše.
Pismo je za njega?
Da. - Dajte ga meni. Pobrinuću se da ga dobije.
Ne mogu da obećam kad, jer ga neće dugo biti.
Kako mladi finansiraju svoja putovanja misterija je za mene.
Znači, otišao je? - Ostavio nas je.
Pričao je o putu oko sveta, oženio se.
Oženio se? - Oženio, da.
Odlepršao je sa mojom sekretaricom, Liz.
A tvoj posao?
Ispalo je da Džeromov stric traži malo više znanja o poslu.
To je onda bio kraj ljubavi?
Nije baš tako jednostavno.
Ali, više o tome kasnije... Kako bi rekli u romanima.
A Džerom je samo nestao?
Da. Iako sam pokušala da ga sačuvam, na svoj način, mentalno...
...dok sam masturbirala u vozu među ljudima.
Masturbirala si u vozu? Na sedištu? - Da, naravno.
Slagala sam "pazl". - "Pazl"?
Od detalja na putnicima koji su me podsećali na Džeroma.
Ali nisam dugo mogla da pamtim detalje o njemu, koliko god se trudila.
Možda to jeste tako sa pamćenjem. Pamtiš obrise. Osnove.
To nije nužno loša stvar.
Kao obrisi zimi, drveće je teško raspoznati.
Otac se rvao da bude moj vodič kroz floru i drveće.
To su u stvari... Duše drveća što vidimo zimi.
Leti, sve je zeleno i idilično, ali zimi, grane i debla se ističu.
Pogledaj kako su iskrivljene.
Grane moraju svo lišće da upere prema suncu.
To je teška borba za preživljavanje.
Otac me iznenadio nazvavši gola debla dušama drveća.
Poetičnost je bila retka kod njega, jer je sam više voleo nauku.
A nakon Džeroma?
Reagovala sam, mogli bi da kažemo, agresivno.
Kako?
Intenzivnijim lovom na muškarce.
Znate ona vrata supermarketa koja se otvaraju na senzor?
Uporedite ih sa mojom pičkom i dodajte neobično osetljiv senzor.
Moje osetljivo otvaranje vrata omogućilo mi je da
prebacim svoje morfološko istraživanje sa lišća na genitalije.
Krenula sam na put kojeg bi, kao dečju knjigu, mogli da nazovemo
"Zemljom Velikih Crnih Kurčeva",
"Zemljom Malih Žutih Kurčeva", i tako dalje.
Ali najviše, borila sam se sa ogromnim brojem obrezanih kurčeva.
Usput, jeste li znali da bi zajedno, svi odrezani prepucijumi, kroz istoriju,
doseli do Marsa i nazad?
Gospođa H.
TREĆE POGLAVLJE "GOSPOĐA H."
Do tada, već sam skupila popriličan krug muškaraca,
i mučila sam se da zapamtim ko je ko. - "Zdravo, dušo. Želiš da se nađemo?"
"Fišer je. Mislim na tebe i šta si rekla. Nisam ljut, ako to misliš."
"Ćao, Džo, Rob je ponovo. Dobro sam se proveo poslednji put. Nazovi me."
"Ćao, Džo. Ostavio sam par poruka. Je li sve u redu?"
Brzo sam odustala od pamćenja pojedinačnih veza.
Bilo je nemoguće... Kao i da se predvidi šta su hteli da čuju.
Smislila sam metod.
Temeljio se na sreći.
Jedinica je značila odgovor pun ljubavi.
Dvojka - ne toliko strastven, ali pozitivan.
I tako do petice, koja je značila potpuno odbijanje.
A šestica - bez odgovora.
Edi, ja sam. Razmislila sam i zaključila da je sa nama gotovo. Ćao.
Trik je bio u tome što nisam morala da brinem o pojedinačnim vezama.
Ćao, Patrik, Džo je.
Umesto toga, postala sam nepredvidiva, što je neke muškarce izluđivalo.
Nerviraš me i ne želim više da te viđam. Molim te, ne zovi me.
Zvuči prilično stresno. - Da, i bilo je.
Srećom, imala sam svoju knjižicu utehe.
Kad mi je trebala uteha i mir, u herbarijumu sam gledala najdraže listove.
Jasen, jasiku i limetu.
Kad imate veću skupinu ljubavnika, postoje razlike u kvalitetu.
H. je bio prilepak.
Moraš da odeš. Dolaze mi gosti na večeru. - Ne dolaze do sedam.
Ne... Ali sedam će uskoro.
Voliš li me?
A. je trebao da dođe u sedam, i morala sam da izbacim H.
Previše te volim.
Obećavaš mi, ali razumem da nećeš da ostaviš porodicu zbog mene.
Tužno je... Ali tvoj je izbor.
Ne zadovoljava me što te nemam u potpunosti.
Zato više ne možemo da se viđamo.
Zbogom.
Gledaj...
Ugodan život.
Draga... Tvoj sam.
Ostavio sam je.
Je li ušao unutra? - Da.
Jesu li vrata zatvorena?
Zdravo.
Izvinjavam se. Obećali smo da nećemo doći gore.
Želeli smo da se uverimo da je sigurno stigao,
sad kad je doneo veliku odluku.
Mogu li deca da uđu?
Lep stan.
Tako je... boemski.
O, tačno... Trebaju ti ključevi od automobila.
Ne treba mi automobil. - Treba.
On voli automobil.
Ne želim ga. - Uzmi ga. - Ne želim jebeni automobil!
U redu je. Autobusom ćemo kući.
Deca mogu da se naviknu na javni prevoz, zar ne?
Jasno, standard života neće da im bude isti, ali...
A šta je ovo? - Poklon. Jastuk. Sam ga je ukrasio.
Za koga je? - Za tatu.
Nadam se da deca smiju da ga zovu "tata" ovde.
Ako vam je draže, mogu da ga zovu "on", ili jednostavno "čovek".
Iskreno, nisam htela da viđate decu, ali sam se predomislila.
Mislim da je ispravno da se otac suoči sa mladim životima koje je uništio.
Daj tati poklon.
To je automobil čime je ukrašen.
Ne vidi to svako, ali srcem se vidi mnogo, koliko god nevažno to bilo.
Je li u redu ako pokažem deci kurvinski krevet?
Ipak, i oni su sudionici ovoga.
Treba da ga vidite, zar ne? Da vidimo tatino omiljeno mjesto!
Hajde, momci.
Znači, ovde se sve dogodilo.
Pokušajte da zapamtite ovu sobu. Posebno krevet.
Biće vam korisno kasnije kod psihijatra.
Vidi me, pričam o psihijatrima, a ne razmišljam o trošku.
Nemojte da mislite da smo ovde došli da prosimo.
Izvinite.
Smešna sam. Mama je smešna.
Popijemo čaj.
Njihov otac voli dve kocke šećera u čaju.
Ja ću da otvorim! Ne, molim vas.
Zdravo. - Zdravo.
Da? Kako je lepo. Divno!
Momci! Dođite!
Moglo bi da bude zanimljivo.
Ovo je moj sin.
Pogledajte ga u oči. - Ja sam Endi. - Džoin prijatelj? - Da.
Dugo se poznajete? - Ne predugo. - Ne baš dugo? - Ne.
Ménage a trois.
Tako egzotično, tako slobodoumno.
Tu sam ja zakazala. Bez sumnje.
Momci, sad obratite pažnju i pitajte šta god želite.
Jer...
Nadam se da više nećete sretati ovakve ljude, ni biti u ovakvoj situaciji.
Onda? Nemate pitanja?
Ne?
Onda da ja počnem?
Koliko otprilike života ona stigne da uništi u jednom danu?
Pet? Pedeset? Ili nekoliko stotina?
Gledajte, ovo je sve veliki nesporazum.
Momci... Ja ne volim vašeg oca.
To kaže da se bolje osećamo. To vam je jasno.
Jer da je ovo samo šala...
Da je samo šala... To bi bila tako okrutna šala...
Niko nije tako okrutan.
Uništiti osećaje tkane preko 20 godina nije šala.
Uveravam te.
Pa...
Ako je troje previše, onda je sedmoro sigurno izazov za lepu gospođicu.
Priznajem da nju ne mogu da zamislim usamljenu.
Mislim da je bolje da odemo, pre nego postane groteskno.
Ne! Ne!
Ne želiš da nabiješ ocu grižu savesti, zar ne?
Kako je to uticalo na tvoj život?
Uopšte nije.
Uopšte nije?
Ne. Ne možeš da napraviš omlet a da ne razbiješ par jaja.
To je istina.
Neki ljudi krive zavisnika. Drugi ga sažaljevaju.
Ja sam bila zavisnik iz požude, ne iz potrebe.
Tako bi ti rekla, zar ne?
Požuda je uništavala sve oko mene. Gde god došla.
Zavisnost katkad vodi do odsutnosti sažaljenja.
Ne možeš da se boriš sa lavom i da se brineš o deci istovremeno.
Za mene, nimfomanija je bila besćutnost.
Vrlo si tvrdoglava.
Ali šta je bilo sa tobom? Kako si se osećala tada?
Dobro? Ili loše?
Gđa H. je bila u pravu što se tiče usamljenosti.
Lagala bih kad bi rekla da mi nije bila saputnik.
Sa svim tim muškarcima, osećala si se samom?
Nisam htela o tome, ali uhvatili ste me u zamku.
Postojao je određeni osećaj.
Užasno je što sve mora da bude tako trivijalno.
Sa sedam godina, morala sam na operaciju.
Ništa ozbiljno, ali morala sam pod anesteziju.
Već sam bila pod lekovima i dobro sam se osećala.
Ali kad sam pogledala u sobu gde su se pripremali za operaciju,
kao da sam morala da prođem kroz neprobojna vrata, potpuno sama.
Nije mi nedostajala mama. Pa čak ni tata, koji mi je bio draži.
Kao da sam bila potpuno sama u svemiru.
Kao da mi je celo telo bilo ispunjeno samoćom i suzama.
Još uvek mi te ne smije biti žao?
Da nastavimo?
Šta to čitate?
U stvari, ne čitam. Podsećam se Edgara Alana Poa.
Ne znam za njega.
Bio je...
...veoma teskoban čovek.
Umro je na najstrašniji način, od takozvanog "delirium tremens".
Javlja se kad dugotrajni alkoholičar odjednom prestane da pije.
Telo upadne u hipersenzitivni šok.
Imate užasne halucinacije, poput pacova i zmija i žohara,
koji izlaze iz poda, i crva koji gmižu po zidovima.
Celi nervni sistem se uznemiri, uz stalnu paniku i paranoju.
Zatim zakaže sistem krvotoka.
Ali panika i užas ostaju dok ne umreš.
Znam šta je delirijum.
"Celog jednog sumornog, sumračnog i bezvučnog dana, u jesensko doba godine,
dok su oblaci visili nelagodno nisko sa nebesa,
prolazio sam sasvim sam, jašući kroz jedinstveno turobni deo krajolika.
I na kraju, kad su stale da se spuštaju večernje sene, nađoh se
na vidiku melanholične Kuće Ušerovih."
ČETVRTO POGLAVLJE "DELIRIJUM"
Hej, tata.
Hej, ljubavi.
Kako si?
Posvađala sam se sa mamom.
Neće da dođe.
Nemoj da se svađaš sa njom. Znaš da se Kej plaši bolnica.
Znam da neće da dođe.
Sve smo rekli kod kuće.
Kej i ja smo se pozdravili kući.
Uopšte ne želim da dolazi.
Ne mogu to da prihvatim.
Moraćeš.
Ona je kukavička glupa kučka.
Ne, nije.
Jeste. - Nije. - Da, jeste. Nikad to nećeš razumeti.
Zar se ne plašiš?
Ne.
Kako te nije strah?
Video sam mnoge kako umiru.
Znaš onu Epikurovu izreku o strahu od smrti.
"Dok smo mi, nema smrti, a kada nastupi smrt, tada više nema nas."
Znam šta sledi.
Takođe znam sve lekove.
Zbog toga, ne...
Ne plašim se.
Lepa devojko.
Lepi tata.
Kej!
Tata...
Biće sve u redu.
Želite li malo da prošetate?
Ja ću da ostanem sa njim u međuvremenu.
Ostaćete? Ostaćete ovde? - Da.
Jasenovo lišće.
Gde si ga pronašla?
Dole u parku.
Zaista je najlepše drvo u šumi.
Tata, kako da se prepozna zimi?
Rekao sam ti sto puta.
Ne sećam se.
Kad je jasen stvoren...
...ostalo drveće je bilo ljubomorno.
Bilo je...
Bilo je nalepše u šumi.
Bilo je i najsnažnije.
Drvo Sveta u nordijskoj mitologiji.
Ništa loše o njemu nije moglo da se kaže.
Kad je ostalo drveće videlo njegove crne pupoljke...
Počeli su da se smeju... "Gledajte...
...jasen je uprljao prste pepelom!"
Tata!
Šta je bilo?
To sam ja!
Pomozite!
U redu.
Sve je u redu.
Moramo da ga fiksiramo.
Šta mi radite?!
Šta mi to radite?!
Treba da se odmorite.
Izvinite...
U redu je, gospodine, ne brinite.
Kad je umro...
...ostala sam bez osećaja.
To je sasvim razumljivo.
Ne. Ne znam šta mi se dogodilo.
Bilo je veoma sramno.
Sramno?
Ne razumem.
Ovlažila sam.
Voliš da se predstavljaš u lošem svetlu i misliš da si lošija od drugih.
Ali ova priča ne ide tome u prilog.
Prilično je uobičajeno da se seksualno reaguje u krizi.
Možda je tebi sramno, ali u književnosti ima gorih primera.
Vidim da slušate muziku.
Da, jako to volim.
Da pustim kasetu?
Ako je već neka u uređaju, to bih htela da čujem.
To je nešto što slušam u zadnje vreme, iako snimak nije potpun.
Šta je to? - Bah. Iz njegove knjige za orgulje.
"Ich ruf zu dir, Jesus Christ."
Tema je u osnovi himna, ali Bah ju je preuredio i ulepšao.
Bio je majstor polifonije, ako znaš za to.
Ne. Još nešto što ne znam.
Polifonija je iz srednjeg veka. Većinom iz Evrope.
Odlikuje se idejom da svaki zvuk ima svoju melodiju,
ali su zajedno u harmoniji.
Bahov predhodnik, Palestrina napisao je mnoga dela,
gde nekoliko horova istovremeno peva, u polifoniji.
Po meni, Bah je usavršio melodijski izražaj i harmoniju.
Ali takođe, umešao je i nezamislivu mistiku brojeva.
Najverovatnije temeljenu na Fibonaćijevom nizu.
Znaš, onaj koji počinje sa nulom, pa ide jedinica...
Niz se stvara sabiranjem dva prethodna broja da dobiješ novi.
Nula plus jedan je jedan, jedan i jedan je dva,
dva i jedan su tri, tri i dva su pet,
pet i tri su osam, a osam i pet su trinaest.
Niz ima zanimljive paralele sa Pitagorinom teoremom i Zlatnim rezom.
Tražila se božanska metodologija u umetnosti i arhitekturi.
Kao što su ona tri tona iz vašeg kluba bila "đavolji interval".
Zbir numeričkih vrednosti Bahovog imena je 14.
Taj broj je često koristio u kompozicijama.
U Bahovom imenu su sve vrednosti Fibonaćijevi brojevi.
Ovaj komad ima tri zvuka. Zvuk basa.
Drugi zvuk sviran levom rukom.
I prvi zvuk, sviran desnom.
Taj se zove Cantus Firmus.
Zajedno, ta tri glasa čine polifoniju.
Po pravilu, nimfomanka je neko kome nikad nije dosta.
Stoga se seksa sa mnogo ljudi.
To je tačno, ali...
Da budem iskrena...
...gledam na to kao na zbir svih tih seksualnih iskustava.
Na taj način, imam samo jednog ljubavnika.
PETO POGLAVLJE "MALA ŠKOLA ORGULJA"
Pošto muzika ima tri zvuka, pričaću o samo tri ljubavnika.
Bas je jednostavan. To je F.
F. je imao crveni automobil kojeg je kupio polovnog.
Kako sam se seksala sa sedam ili osam muškaraca svake noći,
raspored je bio zeznut, i svi su imali zakazano vreme.
F. je bio dobar čovek.
Ako je imao zakazano u 10, uvek bi došao u 9 i parkirao u ulici.
Uvek sam se smešila sa njim.
Često bih se sažalila i skuvala mu kafu, dok je čekao red.
Teško je reći zašto sam izabrala da pričam o F...
Ulivao je sigurnost, i znao je šta želim u krevetu.
Čak bih rekla da je postojala nekakva telepatija u seksu.
Bez reči, znao je tačno šta želim, gde da me dira i šta da radi.
Njegov sveti cilj je bio moj orgazam.
I onda je... labud odgovorio istim glasom...
Imao je privilegije koje drugi nisu imali.
F. je bio bas. Monoton, predvidiv i ritualan.
Bez sumnje.
Ali i temelj, koji je bitan, iako, sam po sebi ne znači mnogo.
G. je bio drugačiji.
Jedini kojeg sam morala i želela da čekam.
Kad bi konačno stigao, ne bi odmah ušao.
Poput mačke kad joj otvoriš.
Kao da, kad se vrata otvore, ima svo vreme sveta.
Ali bio je više od mačke. Bio je kao jaguar ili leopard.
Kretao se poput njih, što me napaljivalo beskrajno.
On je imao glavnu reč. To je bilo tako.
Uprkos uspešnom upravljanju logistike rasporeda
i do deset dnevnih seksualnih zadovoljavanja,
i k tome, radeći puno radno vreme,
još uvek sam često bila tužna.
Kad god bih imala vremena, iskoristila bih ga za svoje šetnje.
Ove šetnje su postale metafora za moj život.
Monoton i besmislen.
Da, baš kao pokreti zatvorene životinje.
U stvari, svi samo čekamo dopuštenje da umremo.
Ne...
Ne, ne, ne.
Postoje potpuno nerealne slučajnosti u priči o Džeromu.
Prvo te, igrom slučaja, zaposli... kao pomoćnicu.
Zatim u šetnji nađeš njegove slike, i ne samo to...
On je tamo!
I poput boga, povuče te k sebi kroz oblake.
Za Boga miloga.
Bio je tamo zbog svađe sa ženom, koja je ljutito pocepala njihove slike.
Ne znam verujem li u to. - Kako ćete izvući najviše iz moje priče?
Verujući ili ne verujući?
U pravu si. Možda to sve ima smisla.
Tajni sastojak seksa je ljubav.
Treći zvuk. Tajni sastojak.
Cantus Firmus.
Popuni mi sve rupe.
Šta je bilo?
Ne osećam ništa.