Parkritau žemyn veidu.
Aš sveika. Nepanikuokit, man viskas gerai.
- Visi čia? - Taip.
Taip, gerai!
Taip. Ne, Altas irgi. Taip.
Parkritau žemyn veidu. Man reikia veido. Aš juo naudojuosi scenoje.
Taip, žinoma. Kur mes?
Ledynmety, nes aplink vien ledas.
Šalta.
Stingdančiai.
Kevinai, tu tikrai nori gelbėt tėvus,
nepaisydamas stingdančio šalčio?
Taip.
Tu juos mylėjai? Mylėjai?
Taip. Žinau, jie ne visad buvo nuostabūs, bet kartais tokie būdavo.
Kartais, pavyzdžiui, per savo gimtadienį,
galėdavai daryt ką panorėjęs.
Sykį jie...
Ne. Tęsk.
Kartą nuvežė mane į Vudhendžą. Kaip...
Žinau, kad jiems ne itin ten patiko, bet mane jie nuvežė.
Taip.
Galėjau pasijust svarbiausiu žmogumi pasauly.
Puiku. Ar jau baigei?
Nenoriu nutraukti. Tiesiog ten...
Stovėkit nejudėdami, gal jis mūsų nepamatys.
O, ne. Jis ketina suėst tą ragasnukį.
Tylėkim.
Kad jis mūsų nepastebėtų.
Ei.
Nori ėsti, didžiadanti mulki?
- Biteligai! - Kodėl?
Žiūrėk čionai!
Biteligai, ar pameni, ką patariau paskutiniame sakinyje?
Aš jo neapgalvojau.
Naudodamasis proga noriu atsiprašyti už tai, kad prišaukiau pavojų jums.
Nebijokit, prisiimu visą kaltę.
Gerai, meskim į jį savo vogtą lobį.
- Rimtai? - Taip.
- Gerai. - Nepataikiau.
Nepataikiau.
Viskas. Daugiau nieko neturim.
- Viskas? - Turiu mėtinių tablečių.
- Mesti šias tabletes? - Taip.
Aš bijau.
Po galais... Pataikiau!
Taip!
Še tau!
Ar jis žiūri į mane?
- Taip. - Taip.
Tiesiai.
Nubaidykim jį. Nubaidykim.
- Nubaidyti? - Eik šalin!
Visi kartu kaip stambus plėšrūnas.
Nagi. Visi kartu. Šalin!
Šalin!
- Šalin! - Pavyko!
- Taip! - Taip!
- Vaidybos galia! - Taip!
Taip!
Bėgam!
Ten! Už uolos, greičiau.
Greičiau!
Gerai, čia mums nieko neatsitiks.
Mamutas.
Kevinai!
Safron?
Pagaliau aš tave radau, Kevinai. Pagaliau tave radau.
- Kevinas. - Brolis Kevinas?
- Taip. - Taip?
Taip.
Safron, kaip... Ką... Kada...
Tu ką, joji mamutu?
Ką?
Paleontologai sako, kad nėra įrodymų, jog žmonės jojo mamutais.
Tai pasakyk tiems paleontologams, kad įrodymas yra,
nes aš joju sumautu mamutu, matai?
Kevinai, mes radom tavo šeimą.
- Padėk man. Ačiū. - Tai ne... Ne.
Malonu susipažinti. Mes jūsų ieškojom.
- Jie ne... - Jūs visi panašūs.
Mane užpuolė urviniai žmonės.
Tai jo šeima.
- Atleisk. Žiauriai užgaulu. - Po galais galiukais.
Su kuo susidėjai?
Čia tik mano jaunesnioji sesuo.
- Turi seserį? - Toji erzinanti?
Aš taip nesakiau.
Ne, klausiu, ar ta erzinanti mergiotė tavo sesuo?
Nori į galvą?
- Ne, nenoriu. - Nori į galvą?
- Ne, nenoriu.
- Kabinėjiesi? - Liaukitės. Ne.
- Ne. - Vidžitai.
- Ką? Jie pirmi pradėjo. - Tiesiog pasiduok.
Taip. Paklausyk draugės.
- Pasiduok! - Pasiduok, bičiuli.
- Nagi, pasiduok. - Pasiduok, bičiuli.
Kevinai?
- Jis nualpo. - Viskas jam gerai.
Atsipeikėjai, broli?
Taip.
Taip, metas susipažinti.
Čia Faza ir Hauleris.
Jie, galima sakyt, mane augino.
Mano antrieji urviniai tėvai.
Sveikas.
O ten Dantis Dantis ir Mėsmergė.
O kas tie kvaišos, su kuriais tąsaisi?
Man nerūpi.
Jie save vadina Laiko banditais.
Labiau panašūs į Laiko kvaišas.
- Labas. - Labas.
Na ir mergiotė.
Kaip čia atsidūrei?
Atjojau mamutu.
Fui, Kevinas.
- Koks mulkis. - Koks mulkis.
Mėsmerge, Dantie Dantie, užsičiaupkit. Čia mano brolis.
Soriukas. LOL.
Klausiu, šiame laikotarpy.
Per tavo stebuklingą kambarį ar panašiai.
O tada klausinėjau visų: „Gal matėt šitą nuobodylą?“ O jie man:
„Taip, jis nuėjo ten kartu su keliais keistais tipais.“ Tai apie jus.
Ne.
Plaukuotas raganosis. Koją susilaužė.
Negalim jam padėti?
Gerai, bet jo pasilikt negalim. Jokių naminių gyvūnų. Per stambus.
Aš juos vadinu vienaragiais.
Bet jis ne vienaragis, tiesa? Jis turi du ragus.
Tada jis dviragis, po galais.
Ne.
- Taip. Dviragis. - Ne, ne dviragis.
Čia aš gyvenu. Elkis normaliai.
Sveikas, Biza.
Kaip einasi, Igi? Šyna?
Saf.
Lauk čia, Mambo 2. Stovėt.
Aš nemoku... Saf.
Garsiausias Balse, kaip sekasi skaičiuoti?
Vienas, du, trys!
Puikiai, bičiuli.
Labas, Amsi.
Mano brolis.
Labas, Amsėjau.
Ne. Amsis. Jis taip visada sveikinasi.
Ar taip neandertaliečiai sveikinasi?
Taip sveikinasi 13-mečiai.
Rasiste.
Iš kur visa tai žinai?
Kaip gali kalbėt su jais bet vertėjo?
Kaip išmokai joti mamutu?
Ir mėtyt ietis?
Ir kodėl visi kalba kaip tu?
Aš mokiausi. Ir juos kai ko išmokiau.
Bet juk neilgai čia buvai.
Aš čia seniai, Kevai.
Aš čia jau trejus metus.
Ką?
Aš čia jau trisdešimt šešis mėnesius. Žymėjau kiekvieną dieną.
Mano ranka.
Puiku, Garsiausias Balse.
Ką reiškia šie raudoni apskritimai?
Tai mano gimtadieniai.
Aš praleidau tavo gimtadienius?
Nieko tokio.
Vajė.
Vadinasi, aš vyresnė už tave.
Saf, turiu tau kai ką pasakyti.
Aš vyresnė sesuo.
Vadinasi, kada noriu, galiu tau liept užsičiaupt.
Tu ir taip kasdien tai darydavai.
Vadinasi, aš vadė, kol nėra mamos su tėčiu.
Saf, mama ir tėtis...
Aš aukštesnė už tave.
- Saf... - Leisk man tuo pasimėgaut, Kevinai!
- Gerai. - Aš vyriausia. Aš didžiausia.
Aš vyriausia ir geriausia.
Žinai, galėjai pats tempti.
Penelope, aš nieko nemačiau, nes mano akyse užšalo ašaros.
Aš visaip geresnė.
Kaip tavo erzinanti sesuo, Kevinai?
Tokios laimingos aš dar jos nemačiau.
Štai kur gaminamas maistas? Laikotės paleodietos?
- Ką? Ką? - Ko taip?
Man patinka šie žmonės.
Išmokysiu juos teatro meno.
Viskas gerai.
Su tavim dabar Biteligas.
- Valgyt dabar? - Ne.
Valgyt dabar?
Ne, mes jo nevalgysim.
Mes jį išgelbėsim.
Kad valgyt?
Ne. Išgelbėsim, kad jis toliau gyventų.
Ir turėtų ateitį.
- Vėliau? - Ateitį.
Aš visaip geresnė.
Sakyk, kas jūsų šeimoje yra labiausiai erzinantis?
- Pranašesnė. - Jūs panašūs, taip?
Jūs abu panašūs.
Pranašesnė. Ko čia spoksai? Čiuožk iš čia.
Pati čiuožk... Sliuok. Krypuok.
Ne, aukis pačiūžas ir čiuožk iš čia.
Čiuožk.
Tai ji čia gyvena, taip?
Taigi, turim prisistatyt vadui.
Jis čia bosas, kaip urvinių žmonių ministras pirmininkas.
Labas, Saf, kaip tu?
Gerai. Tu?
Čia mano brolis, apie kurį jums pasakojau.
Kevinas?
Taip.
Aš taip nekalbu. Nesuprantu, kodėl kitiems taip atrodo.
Aš ne...
ane?
- LOL. - LOL. Didelis LOL.
Visiems čia pasakei, kad aš nuobodus?
Aš bent jau apie tave pasakojau.
O čia kažkokie kvaišos, su kuriais jis keliauja.
- Kvaišos? - Taip, čia mes.
Saf, atvedei čia kvaišas, ane?
- Taip? - Taip. Soriukas.
Mes pasiimsim mergaitę su savim.
- Paimsit Saf? - Esu tikra, jums palengvės.
Ne LOL. Saf dabar su mumis. Taip, ane?
Ji mano sesuo.
Mano sesuo. Mano sesuo.
Turiu pasimatyt su tėvais.
Mums reikia Saf. Ji čia legenda, ane?
Legenda Saf.
- Saf legenda. - Visiška legenda.
Aš čia visiška legenda. Pats matai.
Kuria prasme?
Visomis.
Aš skaldau pokštus. Ir juos to išmokiau.
Išradau kėdę.
Pažiūrėk. Nesveika kėdė. Su kaukole.
YOLO.
Gyveni tik kartą.
YOLO.
- YOLO. - YOLO.
YOLO.
Tai pasirodymas.
Jis eina link tavęs.
Jis baugina.
Jis kietas.
- Iššūkis priimtas. - Ką?
Ne... Aš ne...
NGL, bet taip.
Jis sako: „Nemeluosiu, bet priėmei.“
Ne. Maniau, kad jis sveikinasi.
Jis mano, kad esi jo konkurentė, nes tu irgi vadė.
Tai svarbu. Čia patriarchija ir panašiai.
Taip. Bet aš nesu vadė.
Taip, bet esi.
- Ne. - Bet esi.
Taip, aš jį supratau.
Suprantate, mes balsuojam.
Ta prasme, tu esi, nes taip jau yra,
ir tu esi vadė, ane?
Aš nesu vadė.
- Tu esi vadė, taip, ane? Esi. - Ne, bet...
Tu jam nepatinki.
Pati suprantu.
Taip, tu esi vadė.
- Gerai, taip. - Tiesiog liaukis.
- Kalba nebaigta. Taip? - Gerai.
Mums jau metas.
- Iki. - Gerai.
Gerai.
Kalba nebaigta!
Dviragi, mes įstatysim atgal tau koją, truputį paskaudės.
Aš turiu viską, ko reikia.
Tu tiesiog atsipalaiduok. Nebijok.
Pasiruošęs?
Tu nepasiruošęs? Gerai.
Aš buvau pasiruošęs, bet jei tu nebuvai, viskas gerai.
Padarysim tai vėliau.
Įstatysim vėliau, kai jis bus pasiruošęs...
- Valgyt dabar. - Ne.
Gal dabar?
Nevalgyt.
- Ne. - Niam niam.
Prašau išeiti.
Šūdžius.
- Sniego žmogau. - Safron.
Teisingai, taip.
Ką vadas turėjo galvoje minėdamas iššūkį?
Nesijaudink.
- Tai greičiausiai fizinis iššūkis. - Kas?
Nes tu nori mane išsivesti.
- Gal muštynės. Gal grumtynės su žvėrim. - Ką?
Gal įmes į ledinį vandenį.
Ką?
Gal žiūrės, kiek kirčių lazdomis ištversi.
Ne. Manau, mums jau metas.
- Sutinku. - Naktį jūs lauke mirsit.
Ne, ten mes neišgyvensim.
Sutinku su juo.
Taigi, jums jų prireiks, nes naktį būna labai šalta.
Tik naktį? Čia visad šalta.
Nes dabar ledynmetis, o tai nėra šiltas, jaukus metas.
Nuostabu.
Koks kvapas.
Kas tau nepatinka?
Tu jam nepatinki, nes jis tavęs nepažįsta.
Ir jis man nepatinka, nes aš jį pažįstu.
Kas čia?
Kad sušiltum.
Kad sušilčiau?
Soriukas.
Bet aš rūpinausi dviragiu.
Tai ne vienaragis.
Mums – vienaragis.
Mums – vienaragis, Kevinai. Ir magiškas.
- Ne. - Užsičiaupk.
- Saf. - Kevinai, užsičiaupk!
Numest jį nuo skardžio?
Ne.
Bet ačiū, Hauleri.
Ne, ji karšta. Pameni? Karšta.
- Degina. - Degina, ane?
Taip. Degina.
- Ką tik sakiau, kad neliestum. - Soriukas.
Viskas bus gerai.
Mes pagydysim tau koją.
Ir tu vėl vaikščiosi. Taip.
Praradome Siuzan, praradome Džudę.
Tavęs mes neprarasim, mano drauge.
Saf, aš turiu tau kai ką pasakyti.
Tai sunku pasakyti, bet...
Pala.
Ateina bosas.
- Vajė. Tas tipas. - Penelope.
Tas vyrukas iš urvo.
Taip, pati matau.
Jis spokso į tave.
Nežinau, ką tokio padariau.
Nieko tu nepadarei, Penelope.
Ačiū.
Tiesiog tu savotiškai reaguoji į žmones ir gyvūnus.
Ką tai reiškia?
Žiūrėk. Jis gręžia tave žvilgsniu.
Ką?
Ką čia japini?
- Atsiprašau? - Ką čia japini?
Ką tai reiškia?
Jis mano, kad tu japini.
Ką tai reiškia?
Manau, jis sako, kad tu japini. Japini tu.
- Ką tai reiškia? - Kvailini jį.
Ką čia japini? Ane?
- Japini, ane? - Neane. Ataip. Anene.
- Taip! - Visai ne. Nesąmonė.
Kaip man išsisukti?
Saf, turiu tau pasakyti kai ką svarbaus.
Ne. Aš nesišaipau.
- Ką praleidau? - Galim pakalbėt akis į akį?
- Taip. - Kevinai, nepalik manęs su...
Tu... Gerai.
Saf, dėl mamos ir tėčio.
Pasiilgau jų. Tu pasiilgai?
Tu neseniai su jais išsiskyrei, tau geriau.
Bet tu vis tiek jų ilgiesi, taip? Kaip...
Kas čia?
Čia jie. Mama ir tėtis.
Panašu į anglies gabalus.
- Taip ir yra. Gana prastai. - Gana prastai?
Kas jiems nutiko?
Demoniška jėga pavertė juos anglimi.
Demoniška? Ką?
Ar tu dėl to kaltas?
Pats apie tai galvoju.
Jie negyvi?
Taip.
Bet mes turim žemėlapį, su kuriuo keliaujam per laiką.
Mes manom, kad aptikę tinkamą portalą galim...
Surask tą demoną ir nurauk jam kiaušus.
Tai ji, ne jis. Seksiste.
Ne, mes tiesiog galim užkirsti tam kelią.
Ar toji demonė – kūtvela oranžinėm degančiom akim?
Tu ją matei? Mūsų namie?
Ne. Ta pamišėlė sekiojo mane miške.
Pašiurpau nuo jos.
- Bjauri pabaisa. - Tai ji.
Jei ji čia pasirodytų, neturėtų jokių šansų.
Ji galinga.
Paimčiau ietį. Pasikviesčiau drauges: Kagą, Mėsmergę ir Skarlet.
Pažįstamos iš mokyklos. Kai dėtume jai. Bumbt. Liktų luoša.
Ji demonė, Saf.
Visą šį laiką stengiuos patekti pas mamą su tėčiu.
Tik nežinau, kaip.
Nežinau nei kur eiti.
Nežinau, kada.
Net nežinau, ar tai įmanoma.
Beveik pasidaviau.
O aš pasidaviau, Kevinai.
Neradau išėjimo iš čia.
Ieškojau, ieškojau ir ieškojau. Ir tiesiog pasidaviau.
Teko galvot apie išgyvenimą.
Bet mes radom vienas kitą.
Ir išgelbėsim juos kartu, taip?
Taip.
- Taip? - Taip.
Ir mes nepasiduosim.
Pažiūrėk į savo pamišusius draugus.
Gal šitaip.
O gal taip.
Aš ponia Kapuleti. „Gulk. Labanakt. Tau reikia pailsėti.“
Dabar aš būsiu Džiuljeta. Ramiai, Mėsmerge. Ateity ją vaidinsi tu.
Jie atrodo kaip žmonių grobikai, apsimetę nevykusiais cirko artistais.
Bet jis nepasiduos, kol vienaragis neatsistos ant kojų.
Ir jis nepasiduos, kol neišmokys urvinių vaidinti.
O ką jie ten daro, nenutuokiu.
Sakau, tu japinai, ane?
Bet jie nepasiduoda.
Ir mes nepasiduosim.
Rytoj iškeliausim ieškot to portalo ar ko.
Ir mes išgelbėsim mamą su tėčiu.
- Taip. - Taip.
Mes nepasiduosim.
Kaip ir tavo draugai.
Aš nebegaliu. Nesu mokytas medicinos.
Aš pasiduodu, dviragi. Pasiduodu.
- Aš gyvas, suprantat? - Tu mirei.
Ne, Džiuljetos personažas mirė, o aš gyvas. Tai vaidyba.
- Tu mirei! - Pakaks. Nieko jūs nesuprantat.
- Tu mirei! - Jūs nesupran... Aš pasiduodu.
- Aš pasiduodu. - Japinai?
- Šifon. - Tyčiojiesi iš manęs.
- O, ne. Jis vėl prie jos pristojo. - Tyčiojies, ane?
Skiriam jai iššūkį, ane.
Ne!
Penepolė turi išsirinkt iššūkį, jei nori išsivesti Saf, ane?
Iššūkį?
Tau teks rinktis iššūkį.
Antraip negalėsiu eiti su jumis.
Taigi, arba turi kautis plikomis rankomis su Kaga...
O Kaga kieta bobikė.
Greičiausiai tave sumals.
Sumals tave.
Kaga!
Arba rinkis baimės taką.
Gerai. Kas tas baimės takas?
Skamba baisiai.
Turi nueiti iki tos uolos ir atgal. Viena.
O kas man gali grėsti?
Tiesiog šiandien mečiau mėtinukų pakelį
į urvinį liūtą, ir gal jis čia vaikšto aplink.
- Čiuožk. - Čiuožk.
- Gerai. - Čiuožk. Nagi.
Varyk iš čia.
Iš tiesų labai tamsu.
Šitas visai nepadeda.
Ar jai pavyks?
Priklausys nuo to, ar ji įveiks žvėris.
Man šalta, Vidžitai.
Aš stingstu, bičiuli.
Man irgi šalta, Biteligai.
Šitas kailis man per mažas, tiesa?
Taip. Mažokas.
Klausyk...
galim gaut daugiau kailio.
- Rimtai? Kaip? - Taip.
Ne.
Manai, gali mane išgąsdinti? Neandertalietis tiesiogine prasme.
Urzgi ant manęs. Aš irgi galiu paurgzti.
Čia mano balsas, taip?
Kur aš?
Nežinau.
Gerai.
Pėdsakai. Ten ir ten.
Tu teisus, aš tikrai vadė.
Čia sniegas.
Nieko baisaus.
Matei? Aš nebijau tavo baimės tako.
Aš esu Ugnies audra.
Aš nepažįstu baimės. Nežinau jos vardo.
Spėju, tai yra baimė.
Ne, aš negaliu. Aš myliu tą ragasnukį.
Žinau, bičiuli.
Aš mačiau jo akis, Vidžitai.
Aš jį myliu. Aš negaliu.
Arba šis gyvūnas, arba mes.
Šitie žmonės – stiprūs apžėlę kalniečiai ir kalnietės.
Aš tokiam gyvenimui nesutvertas.
Pažiūrėk į Altą.
Jis, regis, jau prie slenksčio.
Vidžitai, kur jis eina?
Neversk manęs to sakyti.
Pažiūrėsiu dar sykį.
Ten.
Gerai.
Mirties akys.
Jos žiūri į mane.
Aš labai atsiprašau
už tai, kad mečiau tą mėtinukų pakelį tau į...
į galvą.
Atleisk man.
Prašau, atleisk man.
Aš tik... Galiu truputį...
Aš gal...
Gerai. Viskas. Likit sveikos.
Mirties akys.
Nesugebėjai, tiesa?
Ne.
Metas eiti, prietrankos.
Ne, mes Laiko banditai.
Tai eime.
Aš eisiu prieky, nes esu vyresnė.
Aš gimiau pirmas.
Aš vyresnė.
- Amžius priklauso nuo gimimo eiliškumo. - O Dieve. Kevinai...
- Gimiau pirmas, vadinasi, aš vyresnis. - ...aš čia jau trejus metus.
- Bet mes grįžom į praeitį. - Man beveik 13-a.
- Tau 11-a. - Mes grįžom į praeitį.
- Man beveik 13-a. - Nenormaliu laiku.
Aš eisiu prieky, kad apsaugočiau visus.
Nes didžiosios katės puola arba priekį, arba galą.
Aš eisiu viduryje,
manau, kad geriau matyčiau grupę.
Penopei pagarba, tiesa?
Jis sako, kad gerbia tave, nes niekas iš jų ten nebuvo nuėjęs.
- Jie bijo. - Legenda.
Ačiū.
Eisi ten dar?
Ne.
- Aš erzinu. LOL. - LOL.
Labai juokinga.
- Būk mano moteris. - Ką?
Tu. Aš. Kartu valdysim čia.
Jis tavim susidomėjo.
Tu susidomėjai?
Aš užimta. Taigi...
- Aišku. - Sužadėtinis.
Pažadėtas? Taip? Aišku.
Nežinai, kur jis, todėl iš esmės...
Bet sužadėtinį aš turiu, o tai reiškia, kad nesu laisva.
Pavydžiu.
Aš tikrai džiu. Labai džiu.
- Kur einat? - Gelbėti savo šeimos.
Taip, mes šeima, ane?
Savo kitos šeimos.
Norim išgelbėt savo tėvus.
O kas nutiko?
Jie mirė.
- Mirė? - Taip.
Bet gal pavyks padaryti taip, kad jie vėl būtų gyvi.
Gyvi? Vėl?
Bet juk YOLO.
YOLO.
Gal gyveni dukart? YOLT.
YOLT.
Ji negyva.
Ne. Aš gyvas, ačiū.
Bet aš vaidinau.
Tu negyvas.
- Tai vaidyba. - Pasiilgsiu šitų urvinių.
Žinai, koks jausmas, kai esi protingiausia iš visų?
Taip.
Nevalgykit ragasnukio.
- Suvalgysim. - Valgysim.
Ne, aš grįšiu.
Nevalgykit. Mes grįšim.
Mes grįšim?
- Gerai, Saf. - Gerai, Saf.
Būsi mano moteris?
- Mums metas. - Taip, ten.
- Ar sakai „galbūt“, Penope? - Viso!
O, ne.
Penelope, kada galėsim grįžti?
Grįžti? Kurių galų?
- Turim išgelbėt ragasnukį. - Aplankyt savo draugų.
- Kuriuos ką tik sutikai? - Taip.
Norit, pasakysiu faktą apie ledynmetį?
- Ne. - Ne.
KAI KURIE PERSONAŽAI KURTI
TERIO GILIAMO IR MAIKLO PEILINO
PAGAL FILMĄ „TIME BANDITS“
Išvertė Egidija Namavičė