ZLODĚJI ČASU
Přistál jsem na obličej!
Nic mi není. Klid. Jsem v pořádku.
- Všichni zde? - Jo.
Fajn!
Aha, ještě Alto. Jo.
Přistál jsem na obličej. Potřebuju ho. Moje divadelní maso.
Jasně. Kde jsme?
V době ledové, což se dá poznat podle ledu.
Je zima.
Hrozná.
Určitě chceš rodiče zachránit,
i když třeba nastanou chvíle, kdy bude šílená zima?
- Jo. - Měls je rád, že? Měls je rád.
Jo, vím, že nevypadali jako skvělí rodiče, ale občas skvělí byli.
A občas, třeba na narozeniny,
jsem mohl dělat, co jsem chtěl.
A třeba...
Nic, pokračuj.
Třeba svolili, abychom jeli k Woodhenge. Jakože...
Vím, že je to asi nebavilo, ale jeli tam se mnou.
Jo.
Člověk měl pak pocit, že je nejdůležitější na světě.
Bezva. Skončils?
Nechci tě přerušovat, ale tamhle je...
Nehýbejte se, třeba nás neuvidí.
Ale ne, asi chce sežrat toho „notorožce“.
Tiše.
Nepřitáhněte jeho pozornost.
Hej!
Chceš něco k jídlu, ty velká, zubatá potvoro?
- Bitteligu! - Proč?
Podívej se sem!
Bitteligu, pamatuješ, co jsem před chvílí radila?
To jsem nedomyslel.
Rád bych využil téhle chvíle, abych se omluvil, že jsem vás ohrozil.
Žádný strach, vinu beru na sebe.
Tak jo, hoďte po něm ty ukradený poklady.
- Fakt? - Jo.
- Tak. - Vedle.
Vedle.
Toť vše. Víc nemáme.
- Co? - Mám mentolky.
- Mám je hodit? - Jo.
Mám strach.
Propána...
- Trefa! - Jo!
A máš to!
Kouká na mě?
- Jo. - Jo.
Je to tak.
Odstrašte ho.
- Odstrašit? - Běž pryč!
Staneme se větším predátorem. Pojďte. Sborově. Uteč!
Uteč!
- Uteč! - Zabralo to!
- Jo! - Jo!
- Síla herectví! - Jo!
Jo!
Utečte!
Tam! Tam dozadu! Rychle!
Rychle!
Tak. Tady se nám nic nestane.
Mamut.
Kevine!
Saffron?
Konečně jsem tě našla, Kevine. Konečně!
- Kevin? - Bratr Kevin?
- Jo. - Jo?
Jo.
Saffron, jak... Co... Kdy...
Jak to, že jedeš na mamutovi?
Co?
Podle paleontologů neexistují důkazy, že lidé jezdili na mamutech.
Tak jim pověz, ať se jdou bodnout, protože na mamutovi jedu, ne, ty vogo!
Našli jsme tvoji rodinu.
- Pomoc. Díky. - To není... Ne.
Těší mě, hledali jsme vás.
- Ale... - Jste si podobní.
Napadli mě jeskynní lidé.
Tak ne, to je jeho rodina.
- Pardon, taková urážka. - Ty vogo. S kým ses to zapletl?
Ale tohle je moje sestřička.
- Máš sestru? - Tu otravnou?
- Hej! - To jsem neřekl.
To jsem neřekl.
Ne, ta otravná je tvá sestra?
To je provokace?
- Ne. - Provokuješ ji?
- Provokuješ? - Ne.
- Máš problém, kámo? - Ticho. Ne.
- Ne. - Widgite.
- Co? Oni si začali. - Jo, ale kašli na to.
Jo, poslechni ji.
- Kašli na to! - Kašli na to.
- Kašli na to, kámo.
Kevine?
- Omdlel. - Nic mu není.
- Už ses probral, brácho? - Jo.
Tak jo. Představím vás. To jsou Faza a Vřešťan.
V podstatě se o mě starali. Jsou to mí jeskynní rodiče.
Nazdar.
Tohle je Pizizub a Masna.
Představíš mě těm podivínům?
Já na to nemám.
Říkají si Zloději času.
Spíš Podivíni času.
- Ahoj. - Jo, čau.
To je dílo.
Jak ses sem dostala?
Na mamutovi.
Ne asi, Kevine.
- To je jelito. - Jelito.
Masno, Pizizube, sklapněte. Tohle je můj bratr.
Soráč. LOL.
Jak ses vrátila v čase?
Prošla jsem tvým kouzelným pokojem.
A pak se všech ptala, jestli neviděli šprta, a všichni jakože:
„Jo, šel tamtudy s bandou podivínů.“ Tím samo myslel vás.
Ne!
To je ten chlupatý nosorožec. Zlomil si nohu.
Můžeme mu pomoct?
Ale nechat si ho nemůžeme. Žádní mazlíčci, je moc velkej.
Těm nosorožcům říkám jednorožci.
Vždyť to jednorožec není, rohy má dva.
No tak je to dvourožec, ty vogo.
Není.
- Je. - Není.
Tady teď bydlím. Chovej se normálně.
Máš se, Bizzo?
Co ty, Iggy? Sheeno?
Saff.
Počkej tady, Mambo 2. Zůstaň.
Ale já nevím, jak... Saff.
Hlasitý hlase, jak ti jde počítání?
Raz, dva, tři!
Parádní, kámo.
Ahoj, Hekale.
To je můj brácha.
Ahoj, Hekarle.
Ne, je to Hekal. Heknutím on zdraví.
Takhle se zdraví neandertálci?
Ne, třináctiletí.
Rasisto.
Jak to všechno víš?
Jak se s nima dorozumíváš bez tlumočníka?
Jak ses naučila jezdit na mamutovi?
A házet kopím?
A proč všichni mluví jako ty?
Něco jsem se naučila a něco jsem naučila je.
Ale nejsi tu nijak dlouho.
Jsem tu už věky, Keve.
Skoro tři roky.
Co?
Třicet dva měsíců, zapsala jsem si každý den.
Obtisk mé ruky!
Bezva, Hlasitý hlase.
Jo!
Co ty červený kroužky?
To jsou moje narozeniny.
Propásl jsem tvoje narozeniny?
To nevadí.
Ty jo.
Takže jsem teď starší než ty.
Saff, musím ti něco říct.
Jsem starší.
Můžu ti nařizovat, abys sklapnul.
To jsi dělala každej den.
Takže mám hlavní slovo, když tu naši nejsou.
Saff, naši...
Jsem vyšší než ty.
- Saff. - Nech mě si tu chvíli užít!
- Dobře. - Jsem starší, větší.
Jsem starší a lepší.
Mohls ho táhnout sám.
Nic jsem neviděl, protože mi v očích zmrzly slzy.
Jsem ve všem lepší.
Co tvá otravná sestra?
Takhle šťastná ještě nebyla.
Tady vaříte? Máte paleo dietu?
- Co to? - Co to?
Báječní lidé.
Poučím je o divadle.
Všechno je v pohodě.
Jsi u Bitteliga.
- Teď už ho sníme, ne? - Ne.
- Teď už ho sníme, ne? - Nebudeme ho jíst.
Musíme ho ušetřit.
Abychom ho teď snědli?
Ne. Ušetřit, aby mohl dál žít.
A mít budoucnost.
- Tak pozdějc, jo? - Budoucnost.
- Jsem ve všem lepší! - Kdo je ve vaší rodině nejotravnější?
- Nejlepší. - Je to vyrovnaný. Mezi váma dvěma.
Nejlepší. Co čučíš? Odpal.
Ty odp... Vypal. Zapal.
Ne, obuj si boty a odpal.
Odpal.
Ona tu zůstane, že jo?
Musíte se setkat s náčelníkem.
Je to místní boss, něco jako premiér jeskynních lidí.
Všechno oukej?
Jo. Ty?
To je můj brácha, jak jsem o něm mluvila.
Kevin?
Jo.
Tak já nemluvím. Proč si to všichni myslí?
Tak já...
Kapišto?
- LOL. - LOL. Pořádnej LOL, jo.
- Ty jsi všem řekla, že jsem nudnej? - Aspoň jsem se o tobě zmínila.
Tohle je skupinka podivínů, s kterýma cestuje.
- Podivínů? - Jo, to jsme my.
Saff, tys sem pozvala nějaký podivíny?
- No né? - Jo. Soráč.
Tu holku si odvedeme.
- Saff? - Určitě se vám dost uleví.
Ne. LOL. Saff už je naše. Kapišto?
Je to má sestra.
Moje sestra.
Musím za rodiči.
My Saff potřebujeme. Je to totální legenda, kapišto? Jo?
Legenda Saff.
- Legenda. - Totální. Jo.
Jsem totální legenda, jak vidíš.
V čem?
Např. ve všem?
Mám dobrý hlášky. Naučila jsem je to.
Vynalezla jsem židli.
Čekujte to. Hustá židle, co? S lebkou.
„YOLO.“
Žiješ jenom jednou.
YOLO.
- YOLO. - YOLO.
YOLO.
To je výkon.
Jde za tebou.
Nahání mi hrůzu.
Jo, je skvělej.
- Výzvu přijímám. - Co?
Ne, já nic ne...
NGL, ale jo.
Řekl: „Nechci nic říkat, ale jo.“
Ne, já myslela, že zdravím.
Považuje tě za hrozbu, protože jsi další vůdce.
Je to závažný, kvůli patriarchátu a tak.
Ano. Ale já vůdkyně nejsem.
Aha, ale seš.
- Ne. - Ale seš.
Jo, já mu rozuměla.
My o všem volíme.
Ale seš, protože prostě seš. Seš vůdkyně, kapišto?
Nejsem.
- Ale seš. Kapišto? - Ne, ale...
Nelíbíš se mu.
To jsem vycítila taky.
Ano, seš vůdkyně!
- Jo. - Nech toho.
- Ještě jsme neskončili. Jo? - Jo.
Měli bychom jít.
- Páčko. - Jo.
Tak jo.
Ještě jsme neskončili!
Dvourožče, napravíme ti tu nohu, tak to bude trochu bolet.
Mám tu všechno, co potřebuju.
Tak... se uvolni, není se čeho bát.
Jsi připraven?
Nejsi připraven. Dobře.
Já jsem, ale jestli ty ne, tak v pohodě.
Uděláme to jindy.
Ano, uděláme to jindy, až bude připraven...
- Sníst teď? - Ne.
- A teď? - Nebudeme ho jíst.
- Ne. - Mňam.
Odejděte.
Ty lamo.
- Sasquatch. - Saffron.
Ano.
Co myslel náčelník tou výzvou?
Žádný strach.
- Nejspíš to bude fyzická výzva. - Co?
Chcete mě odvést.
- Takže pěstní souboj, boj se zvířetem... - Co?
...nebo vás hodí do zmrzlýho jezera.
- Co? - Nebo vás zmlátí kyjem.
To ne. Asi bychom měli odejít.
- Souhlas. - V noci venku zemřete.
Jo, noc venku nepřežijeme.
Souhlas.
Ale budete potřebovat tohle, protože v noci je zima.
Jen v noci? Tady je zima furt.
Jo, je doba ledová, ne doba příjemnýho tepla.
Výborně.
To je smrad.
Co máte za problém?
- Nemá tě rád, protože tě nezná. - A jeho nemám rád proto, že ho znám.
Co to je?
Na zahřátí.
Na zahřátí?
Soráč.
Ale já se staral o toho dvourožce.
Není to jednorožec.
Pro nás jo.
Pro nás jo, Kevine. Je kouzelný.
- Není. - Sklapni.
- Saff. - Kevine, sklapni!
Shodit z útesu.
Ne.
Ale díky, Vřešťane.
Ne. To je horký. Pamatuješ? Horký.
- Pálí to. - Asi jo, že?
Jo.
- Teď jsem to říkala. - Soráč.
Vše bude v pořádku.
Pomůžeme ti.
Zase budeš moct chodit. Ano.
Přišli jsme o Susan, o Judy,
ale o tebe nepřijdeme, kamaráde.
Saff, musím ti něco říct.
Není to pro mě snadný, ale...
Zadrž.
Přišel boss.
- Ach jo, zase tenhleten. - Penelope.
- To je ten z jeskyně. - Jo, poznávám ho.
Sjíždí tě pohledem.
- Nevím, co jsem provedla. - Nic, Penelope.
Díky.
Jen na lidi a zvířata přenášíš divnou energii.
Jak to myslíš?
Hele, jak kouká.
Co?
Chceš mě vyprudit?
- Prosím? - Chceš mě vyprudit?
Co to je?
- Má za to, že ho chceš vyprudit. - Co to je?
Že na něho čučíš a chceš ho tím vyprudit.
- Co to je? - Něco jako vytočit.
Chceš mě vyprudit? Kapišto?
- Chceš mě vyprudit? Kapišto? - Kabišto? Gabišto?
- Jo! - Ne, tohle je divný.
Co mám dělat?
Saff, musím ti povědět něco důležitýho.
Ne, já vás nezesměšňuju.
- Něco mi uniklo? - Půjdeme bokem?
- Jo. - Kevine, nenechávej mě tu s...
Aha, vy... Dobře.
Saff, jde o mámu s tátou.
Chybí mi. Tobě?
Jsi bez nich kratší dobu, tak to nemáš tak zlý.
Ale chybí ti, že? Jakože...
Co to je?
To jsou oni. Máma s tátou.
Ty hroudy uhlí?
- Jo, je to docela zlý. - Docela zlý?
Co se jim stalo?
Démon je proměnil v uhlí.
Démon? Cože?
Můžeš za to ty?
To by mě taky zajímalo.
Jsou mrtví?
Jo.
Ale máme mapu, díky níž cestujeme časem.
Myslíme si, že když najdeme správný portál, tak...
- Najdeme démona a nakopeme ho do koulí. - Je to ženská, ty sexistko.
Ne, můžeme tomu zabránit.
A ta démonka, nemá náhodou oranžový oči a šílený háro?
Tys ji viděla? U nás doma?
Ne, ta divná ženská mě sledovala v lese.
Dělalo se mi z ní blbě.
- Hrozná humusačka. - To je ona.
Kdyby na mě zaútočila teď, nemá šanci.
Je mocná.
Vzala bych si kopí a šla pro kámoše, pro Kagu, Masnu a Scarlett.
Známe se ze školy. A plesk. Prásk. Dostala by.
Je to démon, Saff.
Snažím se za našima dostat od chvíle, co se to stalo.
Ale nevím jak.
Nevím, kam jít.
Nevím, do jaké doby.
Nevím, jestli to jde.
Skoro jsem to vzdal.
No já to vzdala úplně.
Nemohla jsem odtud pryč.
Hledala jsem, hledala, a nakonec to vzdala.
Musela jsem přežít.
A teď jsme se našli.
Dokážeme to spolu, jo?
Jo.
- Jo? - Jo.
A nevzdáme to.
Vidíš ty svý pofidérní kámoše?
Možná takhle.
Nebo takhle.
Jsem paní Kapuletová. „Spi, neboť to potřebuješ.“
Teď Julie. Neboj, Masno, pak ji budeš hrát ty.
Vypadají jak odsouzení únosci převlečení za cirkusáky bez práce.
Ale on se nevzdá, dokud ten jednorožec nebude chodit.
A on, dokud pralidi nenaučí herectví.
A tihle netuším, co dělají.
Tys mě chtěla pořádně vyprudit. Kapišto?
Ale nevzdávají to. A nevzdáme to ani my.
Zítra odejdeme hledat ten portál nebo co.
A naše zachráníme!
- Dobře. - Jo.
Nevzdáme to.
Jako tví kámoši.
To nezvládnu, nemám lékařské vzdělání.
Vzdávám to, dvourožče. Vzdávám to.
- Jsem živý. - Seš mrtvej.
Ne, Julie je mrtvá v té hře, ale já žiju. Tomu se říká herectví.
- Seš mrtvej! - Nechápete to. Končím.
- Vzdávám to. - Chceš mě vyprudit?
- Chiffon. - Zesměšňuješ mě.
- Ale ne, zase do ní jde. - Zesměšňuješ mě?
Zaveďte ji k té výzvě. Kapišto?
Ne!
Penepole si musí vybrat výzvu, aby mohla Saff odvést. Kapišto?
Vyber si, jo?
Musíš si vybrat výzvu.
Jinak s váma nemůžu odejít.
Buď musíš bojovat s Kagou...
A Kaga je drsná.
Nejspíš tě oddělá.
Oddělám. Kapišto?
Kaga!
Nebo musíš absolvovat pochod hrůzy.
Aha, a co to je?
Zní to děsivě.
Musíš zajít za ten kámen a vrátit se. Sama.
A co mi hrozí?
Dneska jsem hodila balíček mentolek
po jeskynním lvovi a myslím, že tam ještě je.
- Odpal. - Odpal.
- Dobře. - Odpal.
Dělej.
Je tady fakt tma.
Tohle mi moc nepomůže, co?
Zvládne to?
Záleží, jestli umí bojovat se zvířaty.
Je mi zima, Widgite.
Mrznu.
Já taky mrznu, Bitteligu.
Ta kožešina není v mé velikosti, že?
Ne, není.
Poslyš...
Další kožešiny si ale můžeme obstarat.
- Fakt? Jak? - Jo.
Ne.
Myslíš, že mě zastrašíš? Vždyť jsi doslova neandertálec.
A hekáš na mě. To umím taky.
Vidíš?
Kde jsem?
Nevím.
Tak jo.
Stopy. Tady a tady.
Máš pravdu, že jsem vůdkyně.
Dobrý, to byl jenom sníh. To je v pohodě.
Vidíš? Já se pochodu hrůzy nebojím.
Jsem Bouře.
Nebojím se ničeho. Nevím, co strach je.
No, asi je to strach.
To nezvládnu, toho notorožce miluju.
Já vím.
Viděl jsem jeho oči, Widgite.
Miluju ho. Nezvládnu to.
Buď on, nebo my.
Oni jsou silní a chlupatí lidé z hor.
Já na tohle nejsem stavěný.
Koukni na Alta.
Myslím, že za chvíli odejde.
Widgite, a kam půjde?
Nechci to říkat.
- Kouknu se znovu. - Jo.
Je to tady.
Tak jo.
Smrtonosné oči.
Kouká na mě.
Omlouvám se,
že jsem ti hodila ty mentolky na...
na hlavu.
Moc se omlouvám.
Prosím, odpusť mi.
Tak já... Nevadí, když prostě...
Tak já...
Výborně. Hotovo. Sbohem.
Smrtonosné oči.
Nezvládls to, že?
Ne.
Tak jo, čas jít, vy zmrzlouši.
Ne, jsme Zloději času.
Honem.
Povedu, jsem starší.
Já se narodil dřív.
Ale jsem starší.
- Věk se počítá podle data. - Bože.
- Jsem starší. - Jsem tu skoro tři roky.
- V minulosti. - Bude mi 13. Tobě je 11.
- Skoro 13. - Jsme v jiné době.
Půjdu vepředu a budu všechny ochraňovat.
Fajn, velký zvířata chodí buď vpředu, nebo vzadu.
Jo, ale vlastně půjdu vprostřed,
abych měla nad všemi přehled.
Penope, fakt respekt. No né?
Respektuje tě, protože u toho kamene ještě nikdo nebyl.
- Mají strach. - Seš legenda.
Díky.
Máš problém?
Ne.
- Tahám tě za fusekli. LOL. - LOL!
K popukání.
- Vezmi si mě. - Co?
Ty. Já. Můžeme vládnout společně.
Líbíš se mu.
A on tobě?
- No, už jsem zadaná, takže... - Aha.
- Jasný. - Mám snoubence.
Paráda. Dobrý.
Ale nevíme, kde je, takže bys mohla...
Mám snoubence, takže nejsem volná.
Žárlím.
Žárlím jak něco, víš? Jak něco, jo.
- Už jdete? - Musíme zachránit rodinu.
My jsme tvá rodina.
Tu druhou rodinu.
Zkusíme zachránit naše rodiče.
A co se stalo?
Jsou mrtví.
- Mrtví? - Jo.
Ale zkusíme je oživit.
Budou zase žít?
Ale vždyť YOLO.
YOLO.
YOLO!
Třeba člověk žije nejen jednou, ale dvakrát. Třeba YOLT.
YOLT.
Ona je mrtvá.
Ne, žiju. Díky.
Jen jsem to hrál.
Seš mrtvej.
- Jen hrál. - Budou mi chybět.
Tušíš, jaký je být nejchytřejší?
Jo.
Toho notorožce nejezte.
- Sníst? - Sníst?
Ne, já se vrátím.
Nejezte ho, vrátíme se.
Jo?
- Dobře. - Dobře.
Vezmeš si mě, že jo?
- Tak jdeme. - Jo, tudy.
- Zvážíš to, že, Penope? - Sbohem!
Ale ne.
Penelope, kdy se vrátíme?
Co? Ne, proč?
- Kvůli notorožci. - Chci vidět kámoše.
- Tyhle lidi? - Jo.
Chcete o době ledové něco vědět?
- Ne. - Ne.
PŘEDLOHY POSTAV VYTVOŘILI
PODLE FILMU „TIME BANDITS"
Překlad titulků: Karel Himmer