Jeg leste om en ape russerne sendte ute i rommet.
De visste at varmen fra sola ville drepe ham etter etpar uker.
De sa at ferden var uvurderlig for romprogrammets framtid.
Jeg lurer på hva som fikk dem til å velge nettopp den apen.
Dersom han var så spesiell, hvorfor risikerte de livet hans?
Hvis apen hadde visst hvorfor de valgte ham,-
- hadde han oppført seg annerledes da?
Gråt han da han forsto hva de hadde gjort?
Klar, løft!
Iblant kan populære unger være veldig slemme.
De kan mobbe deg til du føler deg helt verdiløs.
De prøvde å gjøre detmed meg på Camp Tall Pine.
Jeg takker Gud for at han sendte noen som endretlivetmitt.
Heng i!
Hent ved. Du må holde liv i bålet.
Jeg leter ved.
Slutt, Bryce!
Hjelp meg, dere!
- Jeg vet ikke, Bryce. - Må jeg gjøre alt selv?!
Slipp meg!
Hold opp! Slipp meg!
La være!
Nei, Bryce!
Slutt, vær så snill. Nei!
- Se, han fryser. - Har du ikke skjønt det?
Han skjønner ikke noe.
Vi stikker.
- Klarer han seg? - Hvem bryr seg?
Gå vekk!
- De dro fra meg... - Gå vekk, sa jeg!
De etterlot meg her uten klær. Slipp meg inn.
Mygga stikker meg i hjel, og jeg fryser.
Dro de fra deg også?
Ja.
La de igjen noe?
Bare en ryggsekk med noen greier.
Ingen tepper eller klær?
- Jeg fryser. - Det er bare ett teppe.
Det bruker jeg.
Vi er visst årets skøyerstrek.
De kommer sikkert tilbake i morgen for å le av oss.
Jeg hater dem, noe så innmari.
Det er et stearinlys og fyrstikker her.
- Jeg tenner på det. - Ikke se på meg. Jeg mener det.
Jeg trodde vi dro hit for å grille.
Jeg er så dum.
Hvordan lurte de deg?
De sa at vi skulle etterlate Julia Christiansen her.
Vi skulle bade nakne og så dra fra henne.
Dra fra Julia Christiansen?
Er ikke hun ganske populær?
Jeg trodde at de likte meg.
Skal vi stikke før de kommer tilbake?
Vi kan svømme til land, hente klær og gå til frokost helt uanfektet.
Jeg vil aldri se dem mer!
Jeg vil ikke prate mer om dette, så hold tåta.
Jeg skal hente ved og fyre opp. Vi må holde varmen.
De kommer tilbake!
- De kommer tilbake! - Hvorfor det?
De skal sikkert ta bilder og tvinge oss til å spise sand.
Vi går ned til sjøen. Når de går opp hit, tar vi en kano.
- Blir du med? - Jeg vet ikke.
- Jeg går. - Vent!
Jeg blir med.
- Skal vi ikke slukke det? - Lyser det, tror de at vi er her.
Det er noen igjen der nede. Hva skal vi gjøre nå?
Vi svømmer. Kom.
- Jeg kan ikke svømme. - Og det sier du nå?
Det er bare å holde deg i meg. Klarer du det?
Ja. Det klarer jeg.
Da sniker vi oss ned.
Denne vil holde oss oppe.
- Kom. - Jeg kan jo ikke svømme.
Det trenger du ikke. Jeg skyver deg på denne. Kom!
Kom!
Det er så kaldt! Jeg mister taket.
Nei da. Hold deg fast.
- De er ikke her. - Har de svømt?
- Hun kan ikke svømme. Enn han? - Han kan svømme, men det er 1,5 km.
Hvem syns at sånt er morsomt?
Hun ville dra hjem, men jeg sa at hun ville få venner her.
Hun overlever. Unger gjør sånt, det er en tradisjon.
Tradisjon er noe dritt.
Jeg er dårlig.
Det ligger ei hytte oppi bakken.
Klarer du å gå?
Jeg tror det.
Kom!
- Hvor er vi? - I hytta. Vi brøt oss inn.
- Hvor langt er det til leiren? - Jeg vet ikke.
Strømmen førte oss litt ut av kurs.
La du teppet på meg?
På stranda?
Sladrer du, dreper jeg deg!
Jeg fant nye klær.
Her.
Spis dette, så føler du deg bedre.
Springen er i ustand. Jeg henter vann i sjøen.
- Vi burde dra et annet sted. - Hvor da?
- Jeg vet ikke. Et eller annet sted. - Et eller annet sted?
Jeg må ringe mamma.
Da får vi finne en telefon.
Du burde ringe foreldrene dine.
De er i Hellas.
- Hva gjør de i Hellas? - De er arkeologer. De jobber der.
Fikk du ikke være med?
Nei. De ville at jeg skulle finne meg jevnaldrende venner.
Det sa mamma også.
Kanskje mamma kan kjøre deg til en slektning.
- Kan hun det? - Hun gir alle vennene mine skyss.
Jeg har mange venner.
Vi burde betale for dette.
Skjorta, buksa, maten og kameraet.
Jeg lager ei liste, så kan vi forklare det seinere.
- Jeg må finne en telefon. - Vi burde haike inn til byen.
Nei, jeg får ikke haike. Det er farlig.
- Du ville ikke svømme heller. - Hvor førte det meg, da?
- Hva gjør du? - Stå i ro.
- Det første huset vårt. - Herregud...
- Hva gjør du? - Kom!
- Gå videre. - Du stjal jo. Legg det tilbake.
Gjør det selv. Vi trenger det.
Greit, vi betaler tilbake. Jeg skal huske bilnummeret.
- Hvor mye penger har vi? - Cirka 1,80 dollar.
- Betaler du det tilbake? - Hver cent.
En telefon.
Urbach kan ikke klandre dere for sin forsømmelse.
Jeg foreslår at vi går til motsøksmål for å avsløre at Urbach ikke makter-
- å oppfylle sine forpliktelser.
Jeg beklager så meget. Kan dere vente mens jeg tar den?
- Marcy, jeg ville jo ikke bli avbrutt. - Datteren din ringer. Det er krise.
Her får du moren din, lille venn.
- Mamma! - Hei, vennen. Er alt i orden?
- Jeg vil dra hjem. - Er du uvenner med de andre?
- De er hyklere. - Er det en god grunn til å dra hjem?
Jeg må dra hjem, mamma.
Kan du prate med rådgiveren? Hun er jo snill.
- Hun er grei. - Hold ut i tre uker.
Så drar du og jeg på bilferie. Det var avtalen, ikke sant?
Jeg må dra hjem, mamma. Vær så snill.
- Ikke gråt. Du er ikke et lite barn. - Vi lar jentene løse dette.
Jeg vet ikke, mamma. Jeg er i ei skikkelig knipe.
- Det er besøkshelg med fyrverkeri? - Det er nå på lørdag.
- Men du skulle jo ikke komme. - Nå skal jeg komme.
To dager. Vis meg at du takler dette.
Tøffe tider varer aldri, men tøffe folk klarer seg.
- Vær tøff. - Tøff.
Vi ses på lørdag.
Jeg er glad i deg, vennen. Ha det.
Det er mr Russell, bestyreren på Camp Tall Pine.
Sett ham over, og be mr Peck komme inn igjen.
Hun kan ikke komme.
- Ikke før på lørdag. - På lørdag?
- Jeg må dra tilbake til leiren. - Fortalte du hva de gjorde?
Mamma og jeg kommuniserer ikke så godt.
Hun vil at jeg skal være tøff.
Jeg prøver.
- Jeg prøver virkelig. - Hvor mye penger har vi igjen?
- Jeg ringte noteringsoverføring. - Skal vi kjøpe ei pølse med brød?
Skal vi dele ei pølse og en Cola?
Jeg vil ha chips.
Hippieunger...
Unnskyld.
Unnskyld!
Ja?
- Ei pølse med brød og chips, takk. - Ja visst.
- Vil du ha nye klær? - Hvordan?
Den sure fyren er alene i pølsebua.
Han gjør alt selv. Oppholder du ham, kan jeg rappe et par kurver.
Tenk om han fakker oss.
Løper vi ikke fra ham, fortjener vi det.
- Hvor mye penger har vi igjen? - 16 cent.
Er det alt? Jeg trodde vi kunne kjøpe noe mer.
Pell dere vekk! Ikke kom hit uten penger.
Vent litt...
- Sånn. - Hva da?
Distraher pølsefyren og si at du fant en stein i pølsa.
Unnskyld...
Jeg tok en bit av pølsa... og fant en stein i den.
- Ja, særlig. Stikk av. - Jeg vil...
- Vil du ha pengene igjen? - Nei, jeg...
- Jeg vil ha ny pølse. - Skal jeg gi deg ny pølse?
Det får du ikke. Hvorfor er flua alltid i siste bit?
Det var ingen flue! Det var en stein!
- Gi meg pølsa før jeg ringer politiet. - Skal du ringe politiet?
- Gi jenta ny pølse. - Du aner ikke hvor plagsomme de er.
Vi er sultne, så få opp farta.
- Det var nære på. - Ikke egentlig. Her er klærne dine.
De lukter ganske godt.
Ser jeg ut som en av dem nå?
Ja, dessverre.
Kom.
Tok du på deg trusa?
Gjorde du?
Den var fremdeles varm. Jeg klarte ikke å gjøre det.
Hennes var jo ren. Du sa at klærne luktet godt.
Hvorfor smiler du?
Dra opp buksa.
Kom!
Skal vi lime fast skoene deres?
- Jeg fikk lissene sammenknytt en gang. - Den er også fin.
Vi kan heise trusene deres opp i en flaggstang.
Hvorfor liker gutter truse- og bæsjevitser?
- Fordi de er morsomme. - Nei.
Heng i!
Kutt ut det der!
- Den stjal 25-centen min! - Du skal få en ny!
Jeg må på do.
Takk for at du kom.
- Hva skal vi gjøre? - Jeg vil ikke dra tilbake ennå.
Vi må stikke.
Gå på bussen, nå. Ikke stå der og heng.
Kom!
Kom nå, samtlige! Skynd dere!
Heng i!
Jeg begynner her.
Har dere sett disse ungene?
- Hvorfor sitter dere på våre plasser? - Ja, flytt dere.
- Reis dere. - Vi venter.
Vent litt. La dem være i fred.
Jeg fikser dette. Dere får hive vekk noen andre, for de blir her.
Sett dere så vi kan kjøre.
- Flytt dere. - Takk.
41, 42... 42?
- Nå drar vi, Chuck. - Jeg har to for mange.
Skulle noen av dere med den andre bussen?
Det er ikke vanskelig å svare på. Skulle noen med den andre bussen?
Ja, vi.
Kom igjen, da! Det er dere som hefter oss.
Det er flere timer siden jeg pratet med henne. Hvor er hun?
- Hun kan være på rømmen. - På rømmen?
Mr Russell, hun er tolv. Hun var ditt ansvar, det forstår du vel?
Selvfølgelig. Jeg er like engstelig for datteren din som du er.
Sa hun at hun skulle dra rett til leiren?
Nei, ikke akkurat.
Jeg sa at jeg skulle komme hit på lørdag til besøkshelgen.
Jeg forstår.
Kommer hun ikke hit før på lørdag? Er dette min feil?
- Det er ingen grunn til panikk. - Jeg har panikk!
Hun skulle ha det moro og finne venner her.
Vi utvikler barnas sosiale egenskaper,-
- men grunnlaget for å bli sterk legges hjemme, ikke på leir.
- Hva har hendt? - Ikke alle trives i starten.
De andre trodde - feilaktig - at de kunne hjelpe datteren din-
- ved å sette henne i en situasjon der hun innså-
- at vi bare er mennesker.
"Hjelpe" datteren min?
Hva i helvete prater du om?
- De etterlot henne på ei øy. - Etterlot henne?
Det var ikke vondt ment.
Erting for rødt hår er en ting, men dette...
- Det er kriminelt. - Jeg satte en stopper for dette.
Men enkelte tradisjoner er seiglivete.
Jeg var geit.
- Hva? - Da jeg var på leir.
Øya kalles Geitøya. Jeg ble etterlatt, og...
Og...
Jeg var geit. Først ble jeg redd, men alt ordnet seg.
Der ser du.
Vi må finne henne, forstår du? Umiddelbart.
Sheriffen, politiet og ungdomsetaten samarbeider-
- for å finne datteren din. Jeg forstår hvordan du har det.
Nei, det gjør du ikke.
Jeg ville dra på romfartsleir.
Hvorfor gjorde du ikke det?
Mamma ville ikke la meg dra helt til Houston på egen hånd.
Vi skal dra til NASA seinere.
- Vil du bli astronaut? - Jeg tror det.
Jeg vil fly så høyt at jeg kan skjule hele Jorda med tommelen.
Er det ikke teit?
Nei, ikke i det hele tatt.
Guttene til høyre. Følg Vince.
Jentene til venstre. Følg miss Higgins.
- Vi kan ikke skille lag. - Vi stikker av.
Her.
Lat som at du vet hva du gjør.
- Få med dere alle eiendelene deres. - Inn her.
Hva holder dere på med? Skal dere stikke til skogs?
Slapp av!
- Vi må si fra til mr Carlson. - Ikke gjør det, vær så snill!
- Hvor skal dere? - Til leiren vår.
- Hvor ligger den? - I nærheten.
Det blir snart mørkt og nifst, og det er ulv og bjørn i skogen.
- Hun er redd. - Vi er ikke redde.
De kan vel sove her i natt? Ingen vet jo noe.
De har til og med leirskjorter.
Ok. Men Susie Burns blir nok sur.
- Vi må bo sammen. - Det går ikke.
- Gutter og jenter sover hver for seg. - Vi burde gå tilbake.
Hvem er de?
- Vet du ikke det? - Jeg har ikke sett dem før.
De er våre venner. Det er Bonnie og broren Clyde.
Kom.
- Tiwanda, hvem er dette? - Hun skal sove her.
- Det er ikke nok senger. - Hun er min gjest. Susie Burns...
- Hvem sin seng skal hun sove i? - I min.
- Da får vi bråk. - Ikke du, for du visste ingenting.
Eller hva?
Det er jo bare i natt, Susie. Du kan få velge seng først.
Ok.
Du er rotete på håret. Vil du låne kammen min?
Takk.
Unnskyld.
- Går det bra? - Ja.
Vi må sove her. Det er snart mørkt, og vi vet ikke hvor vi er.
- I morgen stikker vi. - Ja.
Kom til ro.
Vi må gå gjennom noen ting først, så får dere begynne å ha det moro!
Nei, jeg sendte henne ikke bort for å få jobbe i fred.
Unnskyld? Vi var enig om at dette var bra for henne.
Ja, det er en stor rettssak. Og så?
Derfor skal vi dra til Houston etterpå-
- så hun får besøkt NASA.
David, du er faren og vet ikke engang at hun liker romfart.
Hun liker andre planeter mer enn Jorda, og jeg forstår henne.
Nei, jeg vet ikke hvorfor hun ikke har ringt deg og din nye kone.
Jeg ringer når jeg har funnet henne.
- Kom, vi danser! - Jeg er ikke så flink.
Kom igjen, Clyde!
Hei, Bonnie. Du og jeg, hva?
La meg være alt for deg. Skal vi danse?
- Jeg vet ikke... - Kom igjen, da. Jeg biter ikke.
Kom hit.
Slapp av. Det er jo bare et kyss.
Her er jo Clyde. Jeg sa til Bonnie at hun trenger et ekte mannfolk.
- Det har hun. - Det fins bare ett ekte mannfolk her.
Og jeg ser ham ikke uten speil.
- Bonnie, be dusten stikke av. - Hold kjeft!
Clyde, klapp igjen kjeften, ellers gjør jeg det for deg.
Jeg prater ikke med deg, jeg prater med dama.
Du er et null, Clyde.
Et jævla null.
Nei!
Det holder! Hva foregår?
- Butch falt, sir. - Hva skjedde, Butch?
Jeg...falt bare.
Jeg har et dårlig kne. Vi tullet bare.
Festen er over. Gå til hyttene.
Går det bra?
Clyde er jo kjempetøff!
Så dere det soveromsblikket!
Som Richard Gere i offiser-filmen, der han tok dama si i armene.
- Jeg er ikke dama hans. - Gi deg!
Vi er bare venner.
Hvis dere bare er venner, skal du bare sende ham til meg.
Nå er det sengetid!
Hva har du gjort armen?
Pappa drakk mye.
Når jeg bråkte eller gjorde noe feil, brente han meg.
- Med hva? - Med en sigarett.
- Jeg fatter ikke hvorfor folk gjør det. - Hva da?
Gjør andre vondt.
Man får det jo verre selv.
- Det er det som er problemet. - Hva mener du?
Noen liker sånt. De føler seg sterkere da.
Som faren din?
Ja, jeg antar det.
Ønsker du at du ikke hadde noen far?
Iblant.
Iblant ønsker jeg at jeg hadde en storebror.
En beskytter.
Ja, en bror hadde vært fint.
Lov at du ringer moren din når du kommer til byen.
Si at hun må komme med en gang.
Si hva som helst, bare hun kommer. Du kan ikke gjemme deg mer.
Ok.
Tiwanda...
- Kan jeg spørre deg om noe? - Ja visst.
Hvorfor er du så snill mot meg?
Hvorfor skulle jeg ikke være det?
Jeg vet ikke.
Jeg bare lurte.
Unnskyld.
- Takk for i går kveld. - Vi må stikke.
Jeg lovte Tiwanda å ringe mamma slik at hun kan hente meg.
- Skal du ringe henne? - Kanskje du får bli med.
- Jeg tror ikke at moren din vil det. - Du får helt sikkert bli med.
Bare spør foreldrene dine.
Kanskje det.
Vi kan gå på kino, og vi bor nær vitenskapsmuseet.
De har kule utstillinger, som et hjerte man kan gå inn i.
De har mennesker skåret i tynne skiver på glassdører som man kan åpne-
- og se hvordan de ser ut inni.
Er det ordentlige mennesker?
Ja. En mann og en kvinne.
Hvor fikk de kroppene fra? Hvem vil bli oppskåret og utstilt?
Jeg vet ikke. Det har jeg aldri tenkt på.
De hadde sikkert ingen familie.
- Kanskje de var krigsfanger. - Ja, kanskje.
Skal vi ta et bilde?
Stå i ro.
Vent litt.
Dette går aldri.
Jeg sover ikke ute hvis vi ikke må.
Vent. Så du?
Han gikk ikke til resepsjonen. Man betaler når man sjekker inn.
- Man legger nøkkelen på rommet. - Men de lukker jo alltid døra.
Ja, vi venter til neste gjest drar.
- Jeg prøver. - Vent.
Jeg gjør det. Jeg ser mer uskyldig ut.
Kan vi dra snart?
Hent resten av tingene.
- Mr Jones? - Hendricks.
Unnskyld, feil folk. Skal dere dra? Jeg håper dere hadde det fint.
- Ja, kjempefint. Tusen takk. - Ikke glem barnevogna.
Sørg for at den ikke hopper rundt.
- Vi er seint ute! - Rolig, jeg må bare sjekke noe.
Jeg skulle bare se om vi hadde glemt noe.
Ja visst. Ha en fin dag.
I like måte.
Hva er det nå da?
- Glemte du å legge igjen nøkkelen? - Clifford!
- Beklager. - Takk, mr Hendricks. Ha en fin dag.
Skynd deg, stuepiken kan komme! Heng noe på døra.
Jeg må tenke.
Ikke se på meg. Still deg en annen plass.
- Resepsjonen. - Det er mrs Hendricks på rom 108.
Vi vil gjerne bo her ei natt til. Går det bra?
Ja.
Bilen er i ustand. Den er på verksted til i morgen.
- Samme rom? - Ja.
- Skal vi debitere kredittkortet? - Ja.
Tusen takk. Ha det.
Ja!
- Herregud, jeg klarte det! - Hva gjør du?
- Jeg gir deg juling. - Kutt ut! Hva sa de?
"Ikke noe problem, mrs Hendricks. Kom innom før dere drar."
- Sa de det? - Jeg er et geni, ikke sant?
- Antar det. - Si det!
- Ok.
- Jeg er et geni. - Morsomt! Si det!
Ok! Du er et geni!
Melding én.
- Mamma. - Grace...
Jeg har det bra. Jeg sa detikke sist, men jeg er ikke på leir. Unnskyld.
Jeg er sammen med en gutt. Faren er arkeolog.
Vi kan ikke dra tilbake. De var kjempeslemme.
Fortalte du om øya?
Mamma, de tok alle klærne våre og etterlotoss på ei øy.
Så prøvde de å spionere på oss. Vi hater dem, noe så innmari.
I morgen møter vi deg ved inngangen, ved den overdekte brua.
Han må få bli med oss hjem. Foreldrene hans er i Hellas.
Hentoss, vær så snill.
Jeg prøver å være tøff, æresord.
Vi ses i morgen. Ha det.
Lurer du på hvorfor de valgte deg?
Valgte meg?
Ja, Bryce og de andre.
Jeg er et lett mål.
Jeg er et mobbeoffer.
Dro du til øya for å etterlate Julia Christiansen der?
Jeg er seint utviklet sosialt.
Jeg har egentlig ikke så mange venner hjemme.
Jeg løy.
Det gjør ikke noe.
Hadde du hjulpet Julia hvis de hadde valgt henne?
Jeg vet ikke.
Visste du at Bryce rangerer jentene?
Superfine, fine, normale, stygge og superstygge.
Hva var jeg?
Han sa at du var stygg.
Men han så ikke så nøye på deg.
Han hadde aldri sagt det hvis han hadde sett på deg.
Jeg føler meg ekkel, jeg tar en dusj.
Du hadde rett. Dette er mye bedre enn å sove ute.
Ja, det er det.
- Jeg liker brillene dine. - Jeg kan ikke fordra dem.
Jeg husker da jeg fikk dem. Plutselig kunne jeg lese gateskilt.
På bussen leste jeg dem høyt. Alle trodde at jeg var sprø.
Det gjorde jeg også. Alt ble så klart og tydelig.
- Vet du hva? - Hva da?
Jeg burde ha spurt før, men det ble aldri til det.
Hva da?
- Jeg vet ikke hva du heter. Beklager. - Det gjør ingen ting.
Det er et ganske teit navn.
Howie.
Jeg heter Grace. Men jeg er døpt Shadow Golden.
Foreldrene mine var hippier. Pappa er det fremdeles, men...
Vi ses ikke så ofte lenger.
- Jeg bruker mellomnavnet mitt, Grace. - Jeg liker Grace.
Men Shadow høres farlig og mystisk ut.
Shadow Golden, astronaut.
- Hyggelig å hilse på deg. - I like måte, Howie.
God natt.
- 16 kilometer! - Håper det er nedoverbakke.
- Skal vi haike? - Du ville jo ikke gjøre det.
Det var da. Nå er jeg sliten, varm og sulten.
Vil dere ha skyss?
- Hopp inn. - Nei takk.
Jeg ser ikke så ordentlig ut og lukter sikkert ikke godt.
Men det er ingenting å frykte. Jeg er sheriffassistent. Alt i orden.
Kom. Dere trenger åpenbart hjelp av meg.
Hopp inn.
Kom, da.
Sånn, ja.
Stig på.
Sånn.
Sigarett?
Jeg heter Hoffstadder. Barry Hoffstadder.
Er dere to på tur til Ahlburg?
- Ja. - Hva heter du?
- Howie. - Howie?
Jeg beklager at det lukter sånn, Howie. Geiter.
Jeg hadde ei geit i baksetet i går, og det stinker ennå!
Ingenting stinker verre enn ei skitten geit, eller hva?
- Ahlburg er vel den veien? - Ja, det stemmer.
Men jeg må hjemom og hente noe først.
Du har vel ikke hastverk, Howie?
Det var dere to som rømte fra leiren, ikke sant?
Hva gjør dere her ute?
- Hvordan kom dere til Barnsville? - Vi fikk skyss, men nå skal vi tilbake.
- Vi ringte og sa fra. De venter på oss. - Ja visst.
Hva har dere drevet med? Klådd på hverandre? Klint?
- Det har ikke du noe med. - Hva?
Det har jeg absolutt noe med.
- Slipp oss av! - Dere kan anse dere som arrestert.
Dere brøt dere inn på Starlight Motel, så dere trenger all hjelp dere kan få.
Du og...lille Lolita.
Jeg skal gå og ringe. Bli her.
Havner vi i ungdomsfengsel nå?
- Han er nok ikke... - Hold kjeft!
- Han er rar. Skal vi stikke? - Han har gevær.
Han er neppe sheriff på ordentlig. Tror du at vi klarer det?
Kan du kjøre?
Hei sann, det er Barry.
Du vil ikke tro dette. Er sjefen der?
Ja, det er helt utrolig...
Vent.
Nei!
- Han kommer! - Jeg når ikke gasspedalen!
- Feil retning! - Han kommer! Gi gass!
Kjør!
- Hva kjørte vi over? - Foten hans, tror jeg.
Stopp! Det er feil vei! Stopp!
- Hva sa han? - "Feil vei", eller noe.
Stopp! Brems!
- Stopp! Brems! - Jeg prøver!
Vi må ut!
Vent! Stopp!
- Kom! - Stopp!
Det er feil vei!
Stopp!
- Vi hopper, ellers skyter han oss. - Nei da.
- Hva gjør vi? Jeg kan ikke svømme! - Overlever vi, skal jeg lære deg det.
Herregud!
Tosk!
Mrs Golden? Sara Gallagher, politiet. Margo Cutter, Graces rådgiver.
- Hvor er hun? - Vi har et problem.
Datteren din og gutten ble plukket opp av en sheriffassistent.
- Hvor er de, da? - Vi vet ikke sikkert.
De stjal bilen hans, kjørte over foten hans og krasjet før et stup.
Ble de skadd? Hvor er hun?
Sheriffassistenten skremte dem, så de hoppet i elva og svømte i land.
- Grace kan ikke svømme. - Var det Howie og Grace?
Sheriffen mente assistenten handlet galt, så det anmeldes ikke.
Han bar ikke uniform og opptrådte nok ikke helt korrekt.
Hva gjorde han? Vi skulle møtes her.
Dra til hotellet, og vent på at Grace ringer.
- Jeg ringer hvis hun kommer hit. - Dette ordner seg.
Jeg må snakke med mr Russell, så kommer jeg tilbake.
Jeg beklager det som skjedde med Grace. Hun er ei herlig jente.
Ikke som visse andre lømler her.
Takk.
- Var moren din der? - Nei.
Mamma er på et hotell i Ahlburg, sa sekretæren hennes.
Hun kom hit forleden dag. Mr Russell ringte da vi ikke kom tilbake.
Hun dro rett hit. Hun er veldig urolig, og politiet leter etter oss.
Mamma er nok kjempesint. Jeg trodde aldri mr Russell kom til å ringe.
Stakkars mamma!
Hva skal jeg si? Hun kommer til å drepe meg.
Det tillater jeg ikke.
Jeg skal ringe mamma.
Jeg fikk nummeret hennes av sekretæren.
Tror du at vi får låne penger av honningfyren?
Vi gir ham et gjeldsbrev.
Jeg sier at vi må holde sammen. Vil hun ikke ta oss begge...
...så rømmer vi igjen.
Ok.
- Hallo? - Mamma?
- Han sa at han var sheriffassistent. - Skadet han deg?
- Nei, men han var merkelig. - Du kan fortelle alt til meg.
Vi kjørte over ham, men det var et uhell. Æresord.
Det er ingen fare. Han kommer ikke til å plage dere mer.
- Ikke vær redd. - Jeg er ikke redd lenger.
Jeg er tøff, som du sa. Veldig tøff.
Grace, det er ikke så nøye. Jeg vil bare vite at du har det bra.
- Jeg har det fint. - Hvor er du?
Mamma, vi må holde sammen. Får Howie bli med oss hjem?
Jeg skal røve ham med om så, men fortell hvor du er.
Foreldrene hans sa at han kan bli med oss.
Grace, Howie... Howies foreldre er ikke her.
- Jeg vet det. De er i Hellas. - Nei.
Han er med i et sommerleiropplegg.
Hva mener du?
Han bor i fosterhjem. Kanskje han ikke har foreldre.
- Hvordan vet du det? - De sa de som leter etter dere.
Hvor er du, vennen?
Jeg vet ikke. Det er fint her.
Det er trær her og ei elv. Og en telefonkiosk.
- En mann som selger honning. - Ok.
- Howie må få bli med oss. - Legg på 5 centom 20 sekunder.
- Mamma? - Jeg forstår.
- Står det et nummer på telefonkiosken? - Det er skrapet bort.
Grace, ring nødnummeret når samtalen brytes.
- Mamma. Mamma! - Samtalen avsluttes.
- Bli der, så finner de... - Mamma!
Grace?
- Takk for at dere kom så fort. - Lockwood honning er like i nærheten.
Hvor skal vi?
Mamma sa at vi skulle vente ved honningbutikken.
Hun lovte at du skulle få bli med oss.
- Det mente hun ikke. - Hva mener du med det?
- Det gjorde hun. - Nei, det er ulovlig!
- Hva da? - Vi.
Det er jo sprøtt!
- Skulle foreldrene mine komme? - Det sa hun ingenting om.
- Vi burde gå ned igjen. - Jeg kan ikke dra tilbake!
Bare gå, du!
- Vi skulle jo holde sammen! - Nei!
- Hva mener du? - Jeg trenger deg ikke.
Jeg trengte deg aldri, så bare gå din vei!
Trekk det tilbake!
Jeg trekker det tilbake!
Jeg mente det ikke!
Jeg mente det ikke, det vet du.
Jeg vet det.
Du skulle ikke ha sagt det.
- Beklager at jeg ødela brillene dine. - Det gjør ikke noe.
Ser du godt?
Nei, ikke noe særlig. Alt blir uklart.
Men det er ingen fare. Jeg har et ekstra par i leiren.
Vet du hva?
- Det er noe jeg ville fortelle deg. - Hva da?
Jeg fikk en idé.
At vi kunne bo sammen i skogen. Akkurat som indianere.
Vi kunne få alt vi trengte fra...
...åkrer og hytter.
Ingen ville plage oss mer.
Jeg har tenkt mye på det de siste dagene.
Jeg ville si det, men du ville sikkert synes at jeg var sprø.
Ja, det er sprøtt.
Men det er en fin tanke.
Vi ville bli nødt til å bygge flåte.
Hvis du ikke kunne lære meg å svømme.
- Du kan lære meg det, sant? - Jeg tror det.
Tenk om en av oss ble syk.
Jeg vet ikke. Jeg tenkte aldri på det.
Du hadde funnet på noe. Det gjør du alltid.
- Moren din kommer til å bli engstelig. - Det tåler hun.
Takk.
Tusen takk.
- God dag. - Var ei jente og en gutt nettopp her?
- De kan ha ringt fra telefonkiosken. - De var her. Begge var i fin form.
- Skulle dere betale? - Jeg betaler, jeg er moren hennes.
Shadows mor? Du trenger ikke betale, miss Golden.
Da må jeg gi deg gjeldsbrevet.
Det vil jeg beholde. De gikk bortover grusveien.
Der er moren min.
Grace?
Grace! Elskling!
Grace!
Elskling!
Grace!
Mamma!
- Grace! - Mamma!
Det går bra. Jeg er her. Går det bra med deg?
Mobberne prøvde å tråkke på oss.
Men virkningen var heltmotsatt.
Jeg var ikke redd lenger, og Howie var ikke alene mer.
Gud gir en ofte det en trenger i tøffe tider.
Den høsten ble Howie adoptert av en familie i Connecticut.
Vi holdt kontakten.
Sommeren etter dro vi til museet med de oppskårete folkene-
- og så til NASA og rakettene.
BARBIE PÅ STRANDEN
BONNIE OG VENNENE
GEITENE
Hytta: suppeboks, bukse, genser, T-skjorte, kamera.
Jeg drar nok aldri til Tall Pine igjen.
Sender med halve beløpet.
Fant du ut hvem folkene på museet var?
Jeg tenker mye på dem. Howie.
PS. Bryce tok feil. Du er "SUPERFIN".
Tekst: Håkon J. Wikeland www.undertext.se
Retail subrip by jeem.