Jag läste om en apa som ryssarna skickade uti rymden.
De visste att han skulle dö av solvärmen inom några veckor.
De sa attresan var ovärderlig för rymdprogrammets framtid.
Jag undrar vad som fick dem att välja just den apan.
Och om han nu var så speciell, varför riskerade de då hans liv?
Om apan hade vetat varför de valde honom-
- hade han då betett sig annorlunda?
Grät han när han förstod vad de hade gjort?
Klart?
Ibland kan populära barn vara väldigtgrymma.
De kan få dig att känna dig helt värdelös.
De försökte få mig att känna så på Camp Tall Pine.
Jag tackar Gud som lätnån förändra mittliv.
Skynda er!
Samla ihop lite ved till brasan.
Visst, jag letar ved.
Sluta, Bryce!
Hjälp mig, killar!
- Jag vet inte, Bryce. - Måste jag göra allt själv?
Släpp mig!
Sluta! Släpp mig!
Släpp mig!
Nej, Bryce!
Snälla, sluta! Nej!
- Titta, han fryser. - Fattar du inte?
Han fattar nog inte.
Vi sticker.
- Är han okej? - Vem bryr sig?
Försvinn!
- De lämnade mig... - Försvinn, sa jag!
De lämnade mig utan kläder. Snälla, släpp in mig.
Myggorna är hemska och jag fryser.
Dumpade de dig också?
Ja.
Lämnade de kvar nåt?
Bara en ryggsäck med lite skräp.
Inga filtar eller kläder?
- Jag fryser. - Det finns bara en filt.
Den har jag.
Vi är visst årets skämt.
I morgon är de tillbaka och skrattar åt oss.
Jag hatar dem. På riktigt.
Det finns ett ljus och tändstickor.
- Jag tänder. - Titta inte på mig. Jag menar det.
Jag trodde att vi skulle grilla.
Jag är så korkad.
Hur lurade de hit dig?
De sa att vi skulle lämna kvar Julia Christiansen.
Vi skulle bada nakna och sen dumpa henne.
Lämna kvar Julia Christiansen?
Är inte hon ganska poppis?
Jag trodde att de gillade mig.
Ska vi sticka innan de kommer tillbaka?
Ska vi simma i land, hämta kläder och dyka upp vid frukosten?
Jag vill aldrig se dem mer!
Jag vill inte prata om det mer, så håll tyst.
Jag ska hämta ved till en brasa. Vi måste hålla oss varma.
De kommer tillbaka!
- De kommer tillbaka! - Varför det?
De vill nog fota oss och tvinga oss att äta sand.
Vi går ner till vattnet. När de går upp hit, tar vi en kanot.
- Följer du med? - Jag vet inte.
- Jag går. - Vänta!
Jag följer med.
- Ska vi inte släcka? - Om det lyser, tror de att vi är här.
Det är några barn kvar där nere. Vad ska vi göra nu?
Vi simmar. Kom.
- Jag kan inte simma. - Och det säger du nu?
Du behöver bara hålla i dig. Klarar du det?
Ja. Det klarar jag.
Okej, vi smyger ner.
Den här flyter.
- Kom nu. - Jag kan inte simma, sa jag ju.
Det behöver du inte. Jag skjuter dig framför mig. Kom!
Kom!
Det är så kallt! Jag tappar taget.
Nej då. Håll i dig.
- De är inte här. - Har de simmat?
- Hon kan inte simma. Han, då? - Han kan simma, men det är 1,5 km.
Vem tycker att sånt här är kul?
Hon ville åka hem, men jag sa att hon skulle få kompisar här.
Hon överlever. Ungarna gör så här, det är en tradition.
En idiotisk tradition.
Jag mår illa.
Det ligger en stuga uppe i backen.
Orkar du gå?
Jag tror det.
Kom!
- Var är vi? - I stugan. Vi bröt oss in.
- Hur långt är det till lägret? - Jag vet inte.
Strömmen förde oss lite ur kurs.
Lade du filten över mig?
På stranden?
Om du berättar, dödar jag dig!
Jag hittade nya kläder.
Här.
Ät de här, så mår du bättre.
Kranen funkar inte. Jag hämtar vatten från sjön.
- Vi borde flytta nån annanstans. - Vart då?
- Jag vet inte. Nånstans. - Nånstans?
Jag måste ringa min mamma.
Då letar vi rätt på en telefon.
Du borde ringa dina föräldrar.
De är i Grekland.
- Vad gör de i Grekland? - De är arkeologer. De jobbar där.
Fick du inte följa med?
Nej. De ville att jag skulle träffa kompisar i min egen ålder.
Det sa min mamma också.
Mamma kanske kan skjutsa dig till nån släkting.
- Kan hon det? - Hon skjutsar alla mina kompisar.
Jag har många vänner.
Vi borde betala för det här.
Tröjan, byxorna, maten och kameran.
Jag gör en lista, så kan vi komma tillbaka senare.
- Jag måste hitta en telefon. - Vi borde lifta in till stan.
Nej, jag får inte lifta. Det är farligt.
- Du ville inte simma heller. - Hur gick det, då?
- Vad gör du? - Stå stilla.
- Vårt första hus. - Herregud...
- Vad gör du? - Kom!
- Fortsätt gå. - Det är ju stöld. Lägg tillbaka dem.
Gör det själv. Vi behöver dem.
Okej, vi betalar tillbaka. Jag ska komma ihåg bilnumret.
- Hur mycket pengar har vi? - Ungefär 1,80 dollar.
- Betalar du tillbaka? - Rubbet.
En telefon.
Urbach kan inte lasta er för sin försumlighet.
Jag föreslår att ni väcker genkäromål för att avslöja Urbachs oförmåga-
- att leva upp till sina åtaganden.
Jag ber om ursäkt. Kan ni vänta medan jag svarar?
- Marcy, jag ville ju inte bli avbruten. - Er dotter ringer. Det är kris.
Här kommer din mamma, gumman.
- Mamma! - Hej, älskling. Är allt bra?
- Jag vill åka hem. - Är du osams med de andra barnen?
- De är hycklare. - Är det ett bra skäl att åka hem?
Jag måste åka hem, mamma.
Kan du prata med lägerledaren? Hon är ju snäll.
- Hon är okej. - Håll ut i tre veckor.
Sen åker du och jag bort. Vi var överens, eller hur?
Jag måste åka hem, mamma. Snälla.
- Sluta gråta. Du är ingen barnunge. - Vi låter flickorna lösa det här.
Jag vet inte, mamma. Det är jättejobbigt.
- Ni har väl besökshelg med fyrverkeri? - Det är nu på lördag.
- Du skulle ju inte komma. - Nu gör jag det.
Två dagar. Visa att du klarar det här.
Tuffa tider varar aldrig, tuffa människor klarar sig alltid.
- Var tuff. - Tuff.
Vi ses på lördag.
Jag älskar dig, gumman. Hej då.
Det är mr Russell, föreståndaren för Camp Tall Pine.
Koppla honom, och be mr Peck komma in igen.
Hon kan inte komma.
- Inte förrän på lördag. - På lördag?
- Jag måste åka tillbaka till lägret. - Berättade du vad de gjorde?
Mamma och jag kommunicerar inte så bra.
Hon vill att jag ska vara tuff.
Jag försöker.
- Jag försöker verkligen. - Hur mycket pengar har vi kvar?
- Mottagaren betalade. - Ska vi köpa en varmkorv?
Ska vi dela på en korv och en Cola?
Jag vill ha chips.
Hippieungar...
Ursäkta.
Ursäkta!
Ja?
- En varmkorv och en påse chips, tack. - Visst.
- Vill du ha nya kläder? - Hur då?
Den griniga killen är ensam i kiosken.
Han gör allt själv. Om du uppehåller honom kan jag sno ett par korgar.
Om vi åker fast, då?
Springer vi inte ifrån honom, förtjänar vi det.
- Hur mycket pengar har vi kvar? - 16 cent.
Är det allt? Jag trodde att vi kunde köpa nåt mer.
Stick härifrån! Kom inte tillbaka utan pengar.
Vänta lite...
- Så där. - Vad då?
Uppehåll korvgubben och säg att du hittade en sten i korven.
Ursäkta mig...
Jag tog en tugga av korven... och hittade en sten i den.
- Säkert. Stick, tjejen. - Jag vill...
- Vill du ha pengarna tillbaka? - Nej, jag...
- Jag vill ha ny korv. - Ska jag ge dig en ny korv?
Det får du inte. Är flugan alltid i den sista tuggan?
Det var ingen fluga! Det var en sten!
- Ge mig en korv innan jag ringer polis. - Ska du ringa polis?
- Ge tjejen en ny korv. - Du anar inte hur ungarna jäklas.
Vi är hungriga, så snabba på lite.
- Det var nära ögat. - Inte särskilt. Här är dina kläder.
De luktar ganska gott.
Ser jag ut som en av dem nu?
Ja, tyvärr.
Kom.
Tog du på dig underkläderna?
Gjorde du det?
De var fortfarande varma. Jag kunde inte göra det.
Hennes var ju rena. Du sa att de luktade gott.
Vad flinar du åt?
Dummer! Dra upp byxorna.
Kom!
Ska vi limma fast deras skor?
- Jag har fått skosnörena hopknutna. - Det är också kul.
Vi kan hissa upp deras underkläder i en flaggstång.
Varför har killar så barnslig humor?
- För att det är kul. - Nej.
Snabba på!
Hör du, lägg av!
- Den snodde min 25-centare! - Du ska få en ny!
Jag måste gå på toa.
Hej! Tack för hjälpen.
- Vad ska vi göra? - Jag vill inte åka tillbaka än.
Vi måste sticka.
Gå på bussen nu. Stå inte där och dräll.
Kom!
Kom nu, allihop! Skynda er!
Snabba på!
Jag börjar här.
Har ni sett de här barnen?
- Varför sitter ni på våra platser? - Ja, flytta på er.
- Se så. - Vi väntar.
Vänta lite. Låt dem sitta kvar.
Jag sköter det här. Ni får kasta av nån annan, för de ska stanna.
Sätt er så att vi kan åka.
- Flytta. - Tackar.
41, 42... 42?
- Nu åker vi. - Jag har två för många.
Ska nån av er åka med den andra bussen?
Det är ingen svår fråga. Ska nån åka med den andra bussen?
Det är nog vi.
Ja, men kom då! Det är ni som sinkar oss.
Det är flera timmar sen jag hörde av henne. Var är hon?
- Hon kan vara på rymmen. - På rymmen?
Mr Russell, hon är tolv. Hon var ert ansvar, det förstår ni väl?
Självklart. Jag är lika orolig för er dotters skull som ni är.
Sa hon att hon skulle åka tillbaka till lägret?
Nej, inte direkt.
Jag sa att jag skulle komma hit på besökshelgen.
Jag förstår.
Kommer hon inte förrän på lördag? Är det här mitt fel?
- Ni behöver inte få panik. - Jag har panik!
Hon skulle ha roligt och träffa vänner.
Vi utvecklar barnens sociala förmåga-
- men en stark, ung kvinna danas i hemmet, inte på ett läger.
- Vad hände här? - Alla barn trivs inte i början.
De andra trodde - felaktigt - att de kunde hjälpa er dotter-
- genom att försätta henne i en situation där hon förstod-
- att vi bara är människor.
"Hjälpa" min dotter? Vad tusan pratar ni om?
- De strandsatte henne på en ö. - Strandsatte?
De menade nog inget illa.
Skämt om rödhåriga är en sak, men det här...
- Det är kriminellt. - Jag satte stopp för det.
- Men vissa traditioner är seglivade. - Jag var en get.
- Vad då? - På lägret.
Ön kallas Getön. Jag blev strandsatt, och...
Och...
Jag var en get. Först blev jag rädd, men allt ordnade sig.
Där ser ni.
Vi måste hitta henne, förstår ni det? Omedelbart.
Sheriffen och polisens ungdomsrotel samarbetar-
- för att hitta er dotter. Jag förstår hur det känns.
Nej, det gör ni inte.
Jag ville åka på rymdläger.
Varför gjorde du inte det?
Mamma ville inte låta mig åka ända till Houston ensam.
Vi ska åka till Nasa senare.
- Vill du bli astronaut? - Jag tror det.
Jag vill flyga så högt att jag kan skymma hela jorden med tummen.
- Visst är det dumt? - Nej, inte ett dugg.
Killarna till höger. Följ Vince.
Tjejerna till vänster. Följ ms Higgins.
- Vi får inte dela på oss. - Vi smiter.
Här.
Låtsas som att du vet vad du gör.
- Ta med alla era tillhörigheter. - Här borta.
Vad håller ni på med? Ska ni springa ut i skogen?
Okej, ta det lugnt!
- Vi måste nog berätta för mr Carlson. - Gör inte det!
- Vart är ni på väg? - Till vårt läger.
- Var ligger det? - I närheten.
Det blir snart mörkt och läskigt, och det finns varg och björn i skogen.
- Hon är skraj. - Vi är inte rädda.
De kan väl sova här i natt? Ingen vet ju nåt.
De har till och med våra lägertröjor.
Okej. Men Susie Burns blir nog sur.
- Vi måste bo tillsammans. - Det går inte.
- Killar och tjejer sover för sig. - Vi borde gå tillbaka.
Vilka är det där?
- Vet du inte det? - Jag har inte sett dem förut.
De är våra polare. Det är Bonnie och hennes bror Clyde.
Kom.
- Tiwanda, vem är det där? - Hon ska sova här.
- Sängarna räcker inte. - Hon är min gäst. - Susie Burns...
- I vems säng ska hon sova? - I min.
- Då får vi skäll. - Inte du, Susie, för du visste inget.
Eller hur?
Det är ju bara i natt, Susie. Du får välja säng först.
Okej.
Du är rufsig i håret. Vill du låna min kam?
Tack.
Ursäkta mig.
- Är allt okej? - Ja.
Vi måste sova över här. Det är snart mörkt och vi vet inte var vi är.
- I morgon sticker vi. - Ja.
Sätt er ner.
Vi ska gå igenom några saker först, sen får ni börja ha kul!
Nej, jag lämnade inte bort henne för att få jobba i fred.
Ursäkta? Vi kom överens om att det här var bra för henne.
Ja, det är ett stort fall. Än sen?
Just därför ska vi åka till Houston efteråt-
- så att hon får besöka Nasa.
David, du är hennes pappa och du vet inte ens att hon gillar rymden.
Hon gillar andra planeter mer än jorden, och jag förstår henne.
Nej, jag vet inte varför hon inte har ringt dig och din nya fru.
Jag ringer när jag har hittat henne.
- Kom, vi dansar! - Jag dansar så dåligt.
Kom igen nu, Clyde!
Hej, Bonnie. Du och jag, okej?
Låt mig vara ditt allt. Nu dansar vi.
- Jag vet inte... - Kom igen nu. Jag bits inte.
Kom hit.
Ta det lugnt. Det är ju bara en kyss.
Här kommer visst Clyde. Jag sa just att Bonnie behöver en riktig man.
- Det har hon. - Det finns bara en riktig man här.
Och jag ser honom inte utan spegel.
- Bonnie, säg åt tönten att dra. - Håll tyst!
Clyde, stäng igen käften innan jag gör det åt dig.
Jag pratar inte med dig, jag pratar med Bonnie.
Du är en nolla, Clyde.
En riktig nolla.
Nej!
Det räcker! Vad står på?
- Butch ramlade, sir. - Vad hände, Butch?
Jag... Jag ramlade.
Jag har skadat knät. Vi larvade oss bara.
Festen är slut. Gå hem till stugorna. - Hur gick det?
Clyde är ju ascool! Såg ni blicken? Rena sängkammarblicken!
Som Richard Gere i officersfilmen, där han bär i väg med sin kvinna.
- Jag är inte hans kvinna. - Lägg av!
Vi är bara vänner.
Om ni bara är vänner får du gärna hälsa från mig.
Dags att släcka!
Vad har du gjort med armen?
Pappa drack mycket.
När jag väsnades eller gjorde nåt fel brände han mig.
- Med vad då? - Med en cigarett.
- Jag förstår inte varför man gör det. - Gör vad?
Gör andra illa.
Man mår ju faktiskt sämre efteråt.
- Det är det som är problemet. - Hur då, menar du?
En del gillar det. De känner sig starka då.
Som din pappa?
Ja, jag antar det.
- Önskar du att du inte hade nån pappa? - Ibland.
Ibland önskar jag att jag hade en storebror.
En beskyddare.
Ja, en bror vore häftigt.
Lova att du ringer din mamma direkt när du kommer till stan.
Säg att hon måste komma direkt.
Säg vad som helst, bara hon kommer. Du kan inte gömma dig så här.
Okej.
Tiwanda...
- Får jag fråga en sak? - Visst.
- Varför är du så snäll mot mig? - Varför skulle jag inte vara det?
Jag vet inte.
Jag bara undrar.
Ursäkta.
- Tack för i går kväll. - Vi måste sticka.
Jag lovade Tiwanda att ringa mamma, så att hon kan hämta mig.
- Tänker du ringa henne? - Du kanske får följa med.
- Jag tror inte att din mamma vill det. - Du får följa med, det vet jag.
Bara du frågar dina föräldrar.
Det förstås.
Vi kan gå på bio, och vi bor nära vetenskapsmuseet.
De har coola utställningar, som ett hjärta man kan gå in i.
De har tunt skivade människor på glasdörrar som man kan öppna-
- och se hur de ser ut inuti.
Är det riktiga människor?
Ja. En man och en kvinna.
Var fick de kropparna från? Vem vill bli skivad och utställd?
Jag vet inte. Det tänkte jag inte på.
De hade bergis inga familjer.
- De kanske var krigsfångar. - Ja, kanske.
- Du, ska vi ta en bild? - Stå stilla.
Vänta lite.
- Det här går aldrig. - Jag sover inte ute om vi inte måste.
Vänta. Såg du?
Han gick inte till receptionen. Man betalar när man checkar in.
- Man lämnar nyckeln på rummet. - Men de stänger ju alltid dörren.
Ja, vi väntar tills nästa gäst åker.
- Jag försöker. - Vänta.
Jag gör det. Jag ser oskyldigare ut.
Kan vi åka snart?
Hämta resten av grejerna.
- Mr Jones? - Hendricks.
Förlåt, fel gäst. Ska ni åka? Jag hoppas att ni trivdes.
- Vi stortrivdes. Tack så mycket. - Glöm inte barnvagnen.
Den får inte dunsa runt i bakluckan.
- Vi är sena! - Lugn, jag ska bara kolla en sak.
Jag skulle bara kolla om vi hade glömt nåt.
Visst. Ha en bra dag.
Detsamma.
Vad är det nu då?
- Glömde ni att lämna nyckeln? - Clifford!
- Förlåt. - Tack, mr Hendricks. Ha en bra dag.
Fort, städtanten kan komma! Häng nåt på dörren.
Jag måste tänka.
Titta inte på mig. Stå nån annanstans.
- Receptionen. - Det är mrs Hendricks i rum 108.
Vi skulle vilja stanna en natt till. Går det bra?
Ja.
Bilen gick sönder. Den är på verkstaden över natten.
- Samma rum? - Ja.
- Ska vi debitera kreditkortet? - Ja.
Tack så jättemycket. Adjö.
Ja!
- Herregud, jag gjorde det! - Vad gör du?
- Jag spöar dig. - Lägg av! Vad sa de?
"Inga problem, mrs Hendricks. Kom förbi innan ni åker."
- Sa de det? - Jag är ett geni, eller hur?
- Jag antar det. - Säg det!
- Okej.
- Jag är ett geni. - Jättekul! Säg det!
Okej! Du är ett geni!
Meddelande ett.
- Mamma. - Grace.
Jag mår bra. Jag sa inget förut, men jag är inte kvar på lägret. Förlåt.
Jag är med en pojke. Hans pappa är arkeolog.
Vi kan inte åka tillbaka. De var jätteelaka.
Berättade du om ön?
Mamma, de tog alla våra kläder och lämnade oss på en ö.
Sen tänkte de spionera på oss. Vi hatar dem. På riktigt.
I morgon möter vi dig vid ingången, bredvid den täckta bron.
Han måste få följa med oss. Hans föräldrar är i Grekland.
Snälla, kom och hämta oss.
Jag försöker vara tuff, jag lovar.
Vi ses i morgon. Hej då.
Undrar du varför de valde dig?
Valde mig?
Ja, Bryce och de andra.
Jag är ett lätt mål. Jag är bara ett mobboffer.
Åkte du till ön för att dumpa Julia Christiansen?
Jag är sen i min sociala utveckling.
Jag har faktiskt inte så många vänner hemma.
Jag ljög.
Det gör inget.
Skulle du ha hjälpt Julia om de hade valt henne?
Jag vet inte.
Visste du att Bryce rankar tjejerna?
Supersnygga, snygga, normala, fula och superfula.
Vad var jag?
Han sa att du var ful.
Men han kollade inte in dig så noga.
Han hade aldrig sagt så om han hade kollat in dig.
Jag känner mig äcklig, jag ska duscha.
Du hade rätt. Det här är mycket bättre än att sova ute.
Ja, det är det.
- Jag gillar dina glasögon. - Jag avskyr dem.
Jag minns när jag fick dem. Plötsligt kunde jag läsa gatuskyltarna.
På bussen läste jag dem högt. Alla trodde att jag var knäpp.
Det gjorde jag också. Allt blev så tydligt.
- Vet du en sak? - Vad då?
Jag borde ha frågat förut, men det blev inte så.
Vad då?
- Jag vet inte vad du heter. Förlåt. - Det gör inget.
Det är ett ganska fånigt namn.
Howie.
Jag heter Grace. Men jag är döpt till Shadow Golden.
Mina föräldrar var hippier. Pappa är det fortfarande, men...
Vi träffas inte så ofta längre.
- Jag använder mitt mellannamn, Grace. - Jag gillar Grace.
Men Shadow låter lite farligt och mystiskt.
Shadow Golden Astronaut.
- Trevligt att träffas. - Trevligt att träffas, Howie.
God natt.
- 16 kilometer! - Hoppas att det är nedförsbacke.
- Ska vi lifta? - Du ville ju inte göra det.
Det var då. Nu är jag trött, varm och hungrig.
Vill ni ha skjuts?
- Hoppa in. - Nej tack.
Jag är inte så stilig, och jag luktar nog inget vidare.
Men ni behöver inte vara rädda. Jag är vicesheriff, så allt är lugnt.
Kom. Ni behöver min hjälp, det är tydligt.
Hoppa in.
Se så.
Så där ja.
Så ja.
Så där.
Cigarett?
Jag heter Hoffstadder. Barry Hoffstadder.
Så ni båda är på väg till Ahlburg?
- Ja. - Vad heter du?
- Howie. - Howie?
Jag ber om ursäkt för lukten, Howie. Getter.
Jag hade en get i baksätet i går, och det stinker fortfarande!
Inget stinker värre än en skitig get, eller hur?
- Ahlburg ligger väl ditåt? - Ja, det stämmer.
Men jag hämta några saker hemma hos mig.
Du har väl inte bråttom, Howie?
Det var ni som rymde från lägret, eller hur?
Vad gör ni här ute?
- Hur hamnade ni i Barnsville? - Vi fick skjuts, men vi åkte tillbaka.
- Vi ringde och berättade. De väntar. - Visst.
Vad har ni hållit på med? Hånglat? Pussats?
- Det angår dig inte. - Va?
Det angår mig i allra högsta grad!
- Släpp av oss! - Betrakta er som gripna.
Ni bröt er in på Starlight Motel, så ni behöver all hjälp ni kan få.
Du och...lilla Lolita.
Jag ska gå och ringa. Sitt kvar.
Hamnar vi i ungdomsfängelse nu?
- Han är nog inte... - Håll tyst!
- Han är läskig. Ska vi fly? - Han har ett gevär.
Han är nog ingen riktig sheriff. Tror du att vi klarar det?
Kan du köra?
Tjena, det är Barry.
Du kommer att smälla av. Är chefen där?
Ja, det är helt otrol... Vänta.
Nej!
- Han kommer! - Jag når inte gaspedalen!
- Fel håll! - Han kommer! Gasa!
Kör!
- Vad körde vi över? - Hans fot, tror jag.
Stanna! Det är fel väg! Stanna!
- Vad sa han? - "Fel väg", eller nåt.
Stanna! Bromsa!
- Stanna! Bromsa! - Jag försöker!
Vi måste ut!
Vänta! Stanna!
- Kom! - Stanna!
Det är fel väg!
Stanna!
- Vi hoppar, annars skjuter han oss. - Nej då.
- Vad ska vi göra? Jag kan inte simma! - Om vi överlever, lär jag dig!
Herregud!
Sopa!
Mrs Golden? Sara Gallagher, polisen. Margo Cutter, Graces lägerledare.
- Var är hon? - Vi har ett problem.
Er dotter och pojken hittades av en vicesheriff.
- Var är de, då? - Vi vet inte riktigt.
De stal hans bil. De körde över hans fot och kraschade nära ett stup.
Är de skadade? Var är hon?
Vicesheriffen skrämde dem, så de hoppade i sjön och simmade i land.
- Grace kan inte simma. - Howie och Grace?
Sheriffen anser att vicesheriffen agerade olämpligt och anmäler inte.
Vicesheriffen bar inte uniform och han uppträdde nog inte helt korrekt.
Vad gjorde han? Vi skulle mötas här.
Åk till hotellet och vänta på att Grace ringer.
- Jag ringer om hon kommer. - Allt ordnar sig.
Jag ska prata med mr Russell, sen kommer jag tillbaka.
Jag är ledsen för det som hände Grace. Hon är jättesnäll.
Inte som vissa andra odågor här.
Tack.
- Var din mamma där? - Nej.
Mamma är på ett hotell i Ahlburg, sa hennes sekreterare.
Hon kom hit i förrgår. Mr Russell ringde när vi inte kom tillbaka.
Hon åkte hit direkt. Hon är väldigt orolig och polisen letar.
Mamma är nog jättearg. Jag trodde aldrig att mr Russell skulle ringa.
Stackars mamma!
Vad ska jag säga? Hon kommer att döda mig.
Det tillåter jag inte.
Jag ska ringa mamma.
Jag fick numret av hennes sekreterare.
Tror du att vi får låna pengar av honungsgubben?
Vi ger honom en skuldsedel.
Jag säger att vi måste hålla ihop. Om inte båda får följa med...
...så rymmer vi igen. Jag lovar.
Okej.
- Hallå? - Mamma?
- Han sa att han var vicesheriff. - Gjorde han dig illa?
- Nej, men han var konstig. - Du kan berätta allt för mig.
Vi körde över honom, men det var en olyckshändelse. Jag lovar.
Det är ingen fara. Han kommer inte att göra er nåt.
- Var inte rädd. - Jag är inte rädd längre.
Jag är tuff, som du sa. Väldigt tuff.
Grace, det är inte viktigt. Jag vill bara veta om du mår bra.
- Jag mår bra. - Var är du?
Mamma, vi måste vara tillsammans. Får Howie följa med oss hem?
Jag rövar bort honom om så krävs, men berätta var du är.
Hans föräldrar sa att han får följa med oss.
Grace, Howie... Howies föräldrar är inte här.
- Jag vet. De är i Grekland. - Nej.
Han är med i ett lägerprogram.
Vad menar du?
Han bor i fosterhem. Han kanske inte har några föräldrar.
- Hur vet du det? - De som letar efter er berättade.
Var är du, gumman?
Jag vet inte. Det är fint här.
Det finns träd och en flod. Och en telefonkiosk.
- En man säljer honung. - Okej.
- Howie måste få följa med oss. - Lägg i 5 centinom 20 sekunder.
- Mamma? - Jag förstår.
- Har telefonkiosken nåt nummer? - Det är bortskrapat.
Grace, ring Larmcentralen om samtalet bryts.
- Mamma. Mamma! - Samtalet avslutas.
- Stanna där, så hittar... - Mamma!
Grace?
- Tack för att ni kom så fort. - Lockwoods honung ligger i närheten.
Vart ska vi?
Mamma sa att vi skulle vänta vid honungsbutiken.
Hon lovade mig att du fick följa med oss.
- Det menade hon inte. - Vad menar du med det?
- Det gjorde hon visst. - Nej, det är olagligt!
- Vad då? - Vi.
Det är ju knäppt!
- Skulle mina föräldrar komma? - Det sa hon inget om.
- Vi borde gå ner igen. - Jag kan inte åka tillbaka!
Gå dit själv!
- Vi skulle ju hålla ihop! - Nej!
- Vad då? - Jag behöver dig inte.
Jag behövde dig aldrig, så gå härifrån! Gå!
Ta tillbaka det där!
Jag tar tillbaka det!
Jag menade det inte!
Jag menade det inte, det vet du.
Jag vet.
Du borde inte ha sagt så.
- Förlåt, jag hade sönder dina glasögon. - Det gör inget.
Ser du bra ändå?
Nej, inte särskilt. Allt blir suddigt.
Men det är ingen fara. Jag har ett par extra i lägret.
Vet du vad?
- Det är en sak jag har velat säga. - Vad då?
Jag fick en idé.
Att vi kunde bo tillsammans i skogen. Lite grann som indianer.
Vi kunde få allt vi behövde från...
...åkrar och stugor.
Ingen skulle reta oss mer.
Jag har tänkt mycket på det de senaste dagarna.
Jag ville berätta, men du hade nog tyckt att jag var knäpp.
Ja, det är knäppt. Men det är en fin tanke.
Vi skulle bli tvungna att bygga en flotte.
Om du inte kunde lära mig simma.
- Du skulle väl kunna lära mig? - Jag tror det.
Om nån av oss blev sjuk, då?
Jag vet inte. Jag tänkte aldrig på det.
Du hade kommit på nåt. Det gör du alltid.
- Din mamma blir nog orolig. - Hon klarar sig.
Tack.
Tack så mycket.
- God dag. - Var en flicka och en pojke här?
- De kan ha ringt från telefonkiosken. - De var här. Båda mår bra.
- Vill ni betala? - Jag betalar, jag är hennes mamma.
Shadows mamma? Inte behöver ni betala, ms Golden.
Då måste jag ge er skuldsedeln.
Och den vill jag behålla. De gick bort längs grusvägen.
Där är min mamma.
Grace?
Grace! Älskling! Grace!
Älskling!
Grace!
Mamma! Mamma!
- Grace! - Mamma!
Allt är bra, jag är här nu. Mår du bra?
Mobbarna försökte trycka ned oss.
Men effekten blev den motsatta.
Jag var inte rädd längre, och Howie var inte ensam.
Gud hjälper oss ofta när vi har det svårt.
På hösten blev Howie adopterad av en familj i Connecticut.
Vi höll kontakten.
Sommaren därpå åkte vi till museet med de skivade människorna-
- och sen till Nasa och raketerna.
BARBIE PÅ STRANDEN
BONNIE OCH HENNES VÄNNER
GETTERNA
Stugan: soppburk, byxor, tröja, t-shirt, kamera.
Jag kommer nog aldrig till Tall Pine igen.
Bifogar hälften av pengarna.
Fick du veta vilka människorna på museet var?
Jag tänker mycket på dem. Howie.
P.S. Bryce hade fel. Du är "SUPERSNYGG".
Översättning: Niclas Balinder www.undertext.se
Retail subrip by jeem.