Framtiden.
En mörk, öde värld.
En värld med krig, lidande, förluster -
på båda sidor.
Mutanter och de människor som vågade hjälpa dem.
Kämpar mot en fiende vi inte kan besegra.
Är vi förutbestämda att gå förlorade?
Förutbestämda att förgöra oss själva som så många arter före oss?
Eller kan vi utvecklas så snabbt att vi kan förändra oss?
Förändra vårt öde?
Är framtiden verkligen förutbestämd?
Moskva
De är här!
Tiden är ute.
Väktare!
Sunspot!
Nu sticker vi.
Spring!
Skynda på!
Blink! Nej!
För sent, skitstövlar.
Rör dig inte, ditt mutantavskum!
Nej!
Ner på marken, händerna bakom huvudet!
Så få av oss kvar.
Professorn?
Jag har hittat dem.
Kina
Professorn!
- Bobby. - Hej, Storm.
Hej där.
Professorn, du klarade dig.
När väktarna attackerar upptäcker Warpath dem -
och jag sänder Bishop för att varna oss för attacken innan den sker.
Blink rekar nästa plats -
och sen sticker vi innan de ens vet att vi var där.
För... vi var inte det.
Vad menar du med det?
Hon projicerar Bishop några dagar bakåt i tiden för att varna -
för den kommande attacken.
Så hon skickar Bishop tillbaka i tiden?
Nej, bara hans medvetande, in i hans yngre jag.
Hans yngre kropp.
Oj.
Det kan fungera, Charles.
Vad kan fungera?
Väktarprogrammet uppfanns av doktor Bolivar Trask.
På tidigt 70-tal var han en av världens ledande vapendesigner.
Men i hemlighet började han experimentera med mutanter -
och använde deras talanger till sin egen forskning.
Det här är otroligt.
En mutant upptäckte vad han höll på med.
En mutant med förmågan att förvandla sig till vem som helst.
Mystique.
Jag kände henne som Raven.
Vi träffades som barn, växte upp tillsammans.
Hon var som min syster.
Jag försökte hjälpa henne, -
men lyckades bara driva bort henne.
Hon jagade Trask över hela världen.
Vid fredsfördraget i Paris 1973, efter Vietnamkriget, -
hittade hon Trask -
och dödade honom.
Det var första gången hon dödade.
Det var inte den sista.
Men att döda Trask hade inte den verkan som hon förväntade sig.
Det bara övertygade regeringen om behovet av hans program.
De grep henne den dagen, -
torterade henne och experimenterade med henne.
I hennes DNA upptäckte de hemligheten till hennes förvandlingsförmåga.
Det gav dem nyckeln de behövde -
för att skapa vapen som kunde anpassa sig till alla mutantkrafter.
Och på mindre än 50 år -
hade maskinerna som har förgjort -
så många av vårt slag, skapats.
Men allt började den dagen, år 1973, -
då hon dödade första gången.
Dagen då hon verkligen blev -
Mystique.
Du vill åka tillbaka dit.
Om jag kan nå henne, stoppa mordet, -
få henne undan dem, -
då kan vi förhindra att väktarna ens föds.
Och avsluta kriget innan det ens har börjat.
Jag kan skicka nån tillbaka några veckor.
Kanske en månad.
Men du pratar om att gå tillbaka flera årtionden.
Du har världens mäktigaste hjärna, professorn, -
men medvetandet kan bara tänjas till en viss gräns.
Du skulle slitas sönder. Jag är ledsen.
Ingen kan överleva den resan.
Tänk om någons medvetande kan återuppbygga sig själv?
Någon som kan helna lika snabbt som han slits sönder?
Okej, sprid ut er.
Inta era positioner.
Så jag vaknar upp i min yngre kropp. Vem vet var.
Sen då?
Du måste hitta mig.
Övertyga mig om allt det här.
Kan du inte bara läsa mina tankar?
Jag hade inte mina krafter år 1973.
Du måste göra samma sak för mig som jag en gång gjorde för dig.
Led mig, vägled mig.
Jag var en mycket annorlunda man då.
Du måste ha tålamod med mig.
Tålamod är min största talang.
- Du behöver mig också. - Va?
Efter att Mystique lämnade Charles följde hon med mig -
och jag satte henne på ett farligt spår.
Ett mörkare spår.
Det krävs oss båda, sida vid sida, -
vid en tid då vi står långt ifrån varandra.
Visst.
Var hittar jag dig?
Det är komplicerat.
Din kropp somnar medan ditt medvetande reser tillbaka i tiden.
När du är där kommer det förflutna och nutiden att fortsätta existera.
Men när du vaknar -
kommer det du gjort att gälla och blir en del av historien.
För alla oss andra är det den enda historien vi känner till.
Det blir som om de senaste 50 åren aldrig hänt.
Och den här världen och det här kriget...
Den enda som minns det kommer att vara du.
Okej, Logan, -
du måste vara så lugn och sansad som möjligt.
Va? Vad menar du?
Om ditt medvetande blir ostabilt -
börjar du glida mellan det förflutna och framtiden.
Om jag måste vara lite ostabil då?
Tänk fridfulla tankar.
Fridfulla tankar... Har du några bra nyheter?
Du åldras inte, så du kommer att se likadan ut.
Du har inte så mycket tid i det förflutna.
Väktarna kommer att hitta oss.
Det gör de alltid.
Vi kommer inte att kunna fly.
Vi har ingenstans att ta vägen.
Det här är vår sista chans.
- Tror du att det kommer att fungera? - Jag litar på honom.
Det är inte honom jag är orolig över.
Vi var unga, -
vi förstod inte bättre.
Det kommer vi att göra nu.
Vi ses snart.
Det svider lite.
Herregud.
Det fungerade.
Vad är det som händer?
- Gwen, klä på dig. - Vem är du?
Jag vet inte vad som hänt.
Du ska vakta chefens dotter, inte ligga med henne.
Jag har inte legat med henne.
- Inte? - Nej.
Jag menar ja, jag har legat med henne många gånger.
Jimmy!
Det var inte jag. Det var det gamla jag.
Men jag kom hit för 20 sekunder sen.
Jaså? Vad hände med dina kläder då?
Mina?
Skulle du tro mig om jag sa att jag skickats hit från framtiden?
- Gå ut härifrån, raring. - Ja.
- Vi tar hand om komikern. - Det ska ni inte.
Ge mig nycklarna till din bil och bensinpengar, -
annars hamnar du på sjukhus.
Tro mig, jag vet hur det slutar.
Eftersom du kommer från framtiden?
Nej.
På grund av de här.
Vad i helvete?
Fan!
Fridfulla tankar.
Vi går igenom alla våra försvarsutgifter -
och alla hemliga uppdrag granskas.
Vi kan inte understödja ett vapen som riktar sig mot medborgarna.
Om de här mutanterna som du beskriver, -
redan bor bland oss, -
då lever de fridsamt här.
Vi har inte haft problem på tio år.
Efter det som hände i Kuba?
Det har aldrig bekräftats.
Det finns riktiga fiender där ute, -
ryssarna, kineserna.
Vi pratar om en tiondel av en tiondel
av en tiondel av vår befolkning.
Låt mig läsa nåt för er.
Varsågod.
Det här har våra vänner från CIA fått tag på.
Det är en avhandling -
skriven av en mutant vid Oxfords universitet.
Och jag citerar:
"För Homo neanderthalensis -
"var hans muterade kusin, Homo sapiens," -
alltså vi, -
"en avvikelse.
"Den nya muterade människans ankomst, - Homo sapiens,
"följdes genast av den mindre utvecklade släktingens utrotning."
Nu är vi neandertalarna.
Tala för dig själv, dr Trask.
När ni sände våra soldater till Vietnam, -
utan de vapen de behövde för att vinna, -
så underskattade ni er fiende.
Gör det med den här fienden, -
så blir det ingen liten fajt om en gräns långt borta.
Nu handlar striden om våra gator, -
våra städer, våra hem, -
och när ni ser behovet av mitt program, -
så är det för sent.
Ni kommer att ha förlorat två krig på en livstid.
Vi är ledsna, dr Trask, -
men ditt väktarprogram, -
det kommer inte att bli av.
Kan jag hjälpa dig, överste?
Jag ska bara skicka iväg våra pojkar.
Ursäkta, sir, men vi har order. Det här är ett karantänsområde.
Flytta på dig, soldat.
Det är en order.
Giv akt!
Lediga.
Vad är allt det här?
Labbrapporter, blodprov.
De packas ihop och skickas tillbaka.
Vart då?
Samma ställe som de.
Till Trask Industries.
KONFIDENTIELLT MEDICINSK & BLODPROVSRAPPORT
Nu går vi, mina herrar.
Jag tar er härifrån nu.
Hem?
Inte ännu.
Vad gör du med de där?
Det gör resan lite lättare.
Jag flyttar er till en privat anläggning -
där vi kan ta lite fler prover.
Dina mannar är inte militär.
Legosoldater.
Vi har auktoritet att ta över dessa män.
De här soldaterna ska åka hem.
Jag tror inte du har jurisdiktion i det här ärendet, överste.
Jag är rädd för att jag har det.
Ursäkta, vem är du?
Frågan är, major, -
vem är du?
Raven!
Jag heter inte så.
Jag hade full koll.
Jag vet.
Nu går vi. Kom igen.
Var är Erik?
Jag är på egen hand nu.
Sätt fart! Rör på er!
Vänta med planet!
Vill inte lämna dem i det här gudsförgätna landet.
Ja, sir.
Följer du inte med oss?
Mitt krig är inte över.
Fienden finns ännu där ute.
De fyra meniga, vart gick de?
De gick till landningsbanan.
PRIVAT TILLTRÄDE FÖRBJUDET
SKOLA FÖR BEGÅVADE BARN
Kan jag hjälpa dig?
Ja, vad har hänt med skolan?
Den har varit stängd i många år. Är du en förälder?
Jag hoppas inte det. Vem är du?
Jag heter Hank. Hank McCoy.
Jag sköter huset nu.
Är du Beast?
Där ser man. Jag antar att du utvecklas sent.
Jag fattar inte vad du snackar om, men jag måste be dig gå.
Var är professorn?
Det finns ingen här.
Du är ganska stark för en klen unge.
Säkert att det inte finns en Beast i dig?
- Nej, han är inte här. - Kom igen, Beast.
- Kom igen, Beastie. - Nej.
Jag sa att skolan är stängd.
- Du måste gå. - Inte förrän jag sett professorn.
Det finns ingen professor här, sa jag.
Hör du. Du och jag kommer att bli goda vänner.
Du bara vet inte det ännu.
Professorn!
Hank?
Vad är det som händer här?
Professorn?
Kalla mig inte för det.
Varför det? Känner du honom?
Ja, han ser lite bekant ut.
Ner från takkronan, Hank.
Du kan gå.
Du verkar klarsynt.
Jag trodde Erik...
Därför är det konstigt att du missade skylten på vägen in.
Det här är privat område, min vän.
Jag måste be honom be dig gå.
Tyvärr kan jag inte göra det, -
för jag har skickats hit till dig.
Säg åt den som skickade dig, att jag är upptagen.
Det kan vara lite svårt, -
för den som skickade mig var du.
Va?
Ungefär 50 år framåt i tiden.
- I framtiden, om 50 år? - Ja.
- Skickade jag hit dig från framtiden? - Ja.
Fan ta dig.
Om du hade dina krafter, så visste du att jag talar sanning.
Hur vet du att jag inte har mina kra...
- Vem är du? - Jag sa det redan.
- Är du från CIA? - Nej.
Har du spionerat på mig?
Jag känner dig, Charles.
Vi har varit vänner i åratal.
Dina krafter kom när du var nio år.
Du trodde att du höll på att bli galen, -
med alla röster i huvudet.
Inte förrän du fyllde 12, -
insåg du att rösterna fanns i alla andras huvuden.
Vill du att jag ska fortsätta?
Jag har inte berättat det för någon.
Inte ännu, men det kommer du att göra.
Du har min uppmärksamhet. Vad vill du?
Vi måste stoppa Raven.
Jag behöver din hjälp.
Vi behöver din hjälp.
Jag tror att jag vill vakna nu.
Vad har hon med det här att göra?
Så, du säger -
att de tog Ravens krafter, och vad då?
Gjorde de ett vapen av dem?
Ja.
Hon är unik.
Ja, det är hon, Hank.
I början var väktarna bara ute efter mutanterna.
Sen började de identifiera generna i icke-mutanter, -
som skulle få mutantbarn och barnbarn.
Många av människorna försökte hjälpa oss, men det blev en stor slakt
och bara de värsta i mänskligheten blev kvar som ledare.
Jag har varit med om många krig.
Jag har aldrig sett nåt som det här.
Och allt börjar med henne.
Låt oss säga... -
att jag väljer att tro dig, -
att jag väljer att hjälpa dig. Raven skulle inte lyssna på mig.
Hennes hjärta och själ hör hemma hos nån annan nu.
Jag vet.
Det är därför vi behöver Magneto.
Erik?
- Vet du var han finns? - Ja.
Han är där han hör hemma.
Du tänker väl inte bara ge upp?
Bra gjort. Som jag sa, så är du uppmärksam.
Professorn jag känner skulle inte vända ryggen till -
åt nån som var vilsen.
Speciellt inte någon som han älskar.
Vet du, -
jag tror att jag minns dig nu.
Ja. Vi kom till dig för länge sen -
och sökte din hjälp.
Jag tänker säga till dig det du sa till oss då.
Dra åt helvete.
Hör på mig, din lilla skit.
Jag har kommit långt och jag har sett många dö.
Bra människor. Vänner.
Om du tänker ömka dig själv -
och inte göra nåt, så sker det igen, -
förstår du?
Vi ska alla dö nån gång.
Sa ju att det inte finns nån professor.
Vad har hänt med honom?
Han förlorade allt.
Erik, Raven, -
sina ben.
Vi byggde skolan, labbet, hela den här platsen, -
sen, strax efter första terminen, -
blev kriget i Vietnam värre.
Många av lärarna -
och äldre elever blev inkallade.
Det förstörde honom.
Han blev deprimerad.
Jag ville hjälpa honom, göra något, -
så jag skapade ett serum för hans ryggrad, -
från samma formel som hjälper mig kontrollera min mutation.
Jag tar bara så mycket att jag är balanserad, -
men han tar för mycket.
Jag försökte avvänja honom, -
men han stod inte ut med smärtan och rösterna.
Behandlingen ger honom hans ben, -
men det räcker inte.
Han har förlorat alltför mycket.
Är du inte rädd för mig?
Jag har alltid trott att jag inte är den enda i världen.
Charles Xavier.
Raven.
Du är hungrig och ensam.
Ta vad du vill. Vi har mycket mat. Du måste inte stjäla.
Faktiskt -
så behöver du aldrig stjäla igen.
Det är ett löfte.
Jag ska hjälpa dig få fast henne.
Inte på grund av nåt framtidssnack, men på grund av henne.
Det duger.
Men du känner inte Erik.
Den mannen är ett monster. En mördare.
Kan du övertyga Raven att ändra sig? Att komma hem?
Det är fantastiskt.
Vad får dig att tro att du kan förändra honom?
För du och Erik tillsammans sände mig hit.
Rummet han sitter i byggdes under andra världskriget, -
då det var brist på stål.
Så grunden är betong och sand. Ingen metall.
Han hålls fången -
hundra våningar under den mest bevakade byggnaden på jorden.
Varför sitter han där?
Glömde han att nämna det?
JFK.
Han mördade...
Vad annars förklarar en kula som mirakulöst gör en sväng i luften?
Erik har alltid varit bra med vapen.
Är du säker på att du vill fortsätta?
Det är din plan, inte min.
Vi har inga resurser att ta oss in.
Eller ut.
Det är bara jag och Hank.
Jag kände en kille.
Han är en ung man nu.
Han växte upp utanför D.C.
Han kunde ta sig in var som helst.
Jag vet bara inte hur vi ska hitta honom.
Går det inte med Cerebro?
Vi har en telefonkatalog.
Jag trodde du skulle göra dig i ordning för din resa.
Jag ska bara hämta några mappar.
Är det en ny scarf? Den är fin.
Tack.
VAPENTESTER
OBDUKTIONSRAPPORTER
Dr Trask?
Ett ögonblick.
Vi lade till några namn till Paris-mötet.
Tack.
Är det nåt fel, sir?
Nej. Det är ingenting.
Kan du skriva ner min reseplan, tack?
Jag vill inte missa nånting.
- Här, här. - Var då?
- Stanna här. - Okej, okej.
Nästa gång kör jag. Vänj dig inte vid det.
Vad har han nu gjort?
Jag skriver en check för det han tog.
Vi måste prata med honom.
Peter! Snutarna är här. Igen.
Vad vill ni?
Jag har inte gjort nåt. Jag har varit här hela dan.
Ta det lugnt, Peter. Vi är inte snutar.
Så klart inte. Då skulle ni inte köra en hyrbil.
Hur visste du att vi har det?
Jag kollade nummerplåten innan ni kom in.
Jag gick också igenom ert hyresavtal.
Såg att ni inte är härifrån. Är ni från FBI?
Nej, ni är inte snutar. Vad är det här för ställe?
Det är ett gammalt kort.
- Han är fascinerande. - Han är jobbig.
En teleportör?
Nej, han är bara snabb.
När jag kände honom var han inte så... ung.
Ung? Du är bara gammal.
Så du är inte rädd för att visa dina krafter?
Vilka krafter? Vad pratar du om?
Ser du nåt konstigt här?
Inget som nån skulle tro om du berättade det.
Vilka är ni? Vad vill ni?
- Vi behöver din hjälp, Peter. - Till vad då?
Till att bryta oss in i en välbevakad byggnad -
och hämta ut någon.
En fängelseflykt?
Det är olagligt.
Bara om man blir fast.
Vad tjänar jag på det?
Du, din kleptoman, får bryta dig in i Pentagon.
Hur vet jag att jag kan lita på er?
För vi är som du.
Visa honom.
Det är häftigt, men äckligt.
FÖRSVARSDEPARTEMENTET
Pentagon, som byggdes 1943, är världens största kontorsbyggnad -
och inhyser mer än 25000 militäranställda -
på mer än 550000 kvadratmeter.
Var är badrummet?
Han måste alltid kissa!
Lyckligtvis finns det många...
INGEN METALL EFTER DENNA GRÄNS
Vi får en sändningssignal. Vad är det som händer?
Fan. Ring till supporten, få hit dem.
AKTA GLASET
...kämpade för och intog ön Iwo Jima i det japanska kejsardömet.
Den månadslånga striden -
inkluderade de våldsammaste striderna under andra världskriget.
Om tre sekunder kommer dörrarna att öppnas -
och 20 vakter kommer att skjuta på oss.
Jag vet. Det är det jag väntar på.
Vad gör du?
Jag håller din nacke så du inte får whiplash.
Va?
Whiplash.
Rör er inte!
Det är okej, det går över. Det händer alla.
Du måste ha gjort nåt allvarligt.
Vad har du gjort?
Varför låste de in dig där?
För att jag dödade presidenten.
Det var som fan.
Det enda jag är skyldig till är att kämpa för folk som vi.
Tränar du karate? Kan du karate?
Nej, inte karate.
Men jag kan vara galen.
Mina damer och herrar, det här är en kod-röd-situation.
Vi evakuerar hela våningen -
så att min medarbetare och jag -
kan säkra fängelset.
- Vilka är ni? - Vi är från specialoperationer, CB -
FB-CID.
Kanske ni inte hörde mig, -
men det är viktigt att ni förstår -
att vi har en lockdown-situation. Vi måste ta er till...
Ursäkta. Var du klar?
De sa att du kan kontrollera metall.
"De"?
Min mamma kände en gång en kille som kunde göra det.
Ursäkta, jag gillar inte våld.
Charles?
Trevligt att se dig också, gamle vän.
Och till fots.
Inte tack vare dig.
Du är den sista jag väntade mig att se idag.
Tro mig -
jag skulle inte vara här, om jag inte måste.
Vi ska ta dig härifrån på mitt sätt.
Inget dödande.
Ingen hjälm.
Jag kan inte protestera även om jag ville.
Jag går aldrig in i det huvudet igen.
Du måste lova det, Erik.
Ingen rör sig!
Stå stilla!
- Charles. - Rör dig inte.
Upp med händerna, annars skjuter vi!
- Hindra dem, Charles. - Jag kan inte.
Upp med händerna!
Nej!
Tack.
Tack så väldigt mycket, Peter.
Sköt om dig.
Jag såg din flygrutt. Varför ska du till Paris?
FREDSFÖRDRAG SKRIVS UNDER I PARIS
Föreställ dig dem i metall.
- Lämna tillbaka den. - Okej.
Och du, Peter?
Ta det försiktigt.
Var kom du ifrån?
Det här är svårt att tro, -
men du skickade mig.
Du och Charles.
Från framtiden.
Hur förlorade du dem?
Behandlingen av min ryggrad påverkar mitt DNA.
Du offrade dina krafter så att du skulle kunna gå?
Jag offrade mina krafter så att jag skulle kunna sova.
Vad vet du om det?
Jag har förlorat mycket.
Torka tårarna, Erik.
Det rättfärdigar inte det du gjort.
Du har ingen aning om vad jag har gjort.
Du tog det som betydde mest för mig.
Du kanske borde ha kämpat hårdare för dem.
Om du vill slåss...
- Sitt ner. ...så ska du få slåss.
Låt honom komma.
Du övergav mig!
Du tog henne -
och du övergav mig!
Angel.
Azazel.
Emma.
Banshee.
Mutant-bröder och systrar, -
alla döda!
Oräkneliga andra -
som det experimenterats på.
Slaktade!
Erik!
Var fanns du, Charles?
Vi skulle skydda dem!
Var fanns du när ditt eget folk behövde dig?
Du gömde dig! Du och Hank!
Du låtsades vara nån du inte är!
Erik!
Du övergav oss alla.
Du har alltid varit en skit.
Jag antar att vi blir bästa polare i framtiden.
Jag tillbringade många år med att försöka besegra dig.
Hur gick det?
Du är lik mig.
Du är en överlevare.
Kan du plocka upp allt det där?
Kanske du borde ta det lugnt, generalen. Det är en stor dag imorgon.
Det är inte varje dag man vinner ett krig. Speciellt inte mot amerikanerna.
Jag hämtar en flaska till.
Ursäkta mig.
Det var mitt fel.
Du talar vietnamesiska.
Jag är tolk.
Jag kan många språk.
Låt mig bjuda på en drink, -
om du inte är här med nån.
Jag är ensam.
En flaska Johnnie Walker, tack.
Ska du till mötet imorgon?
En vacker flicka intresserad av politik.
Skenet bedrar.
Vackra kvinna.
Visa mig mer, baby.
Ta av kläderna?
Vad är det? Tycker du inte att jag är vacker så här?
Ni är inbjuden till Fredsceremonin i Paris
Ska vi spela? Det var ett tag sen.
Jag är inte på humör.
Jag har inte druckit på riktigt på tio år.
Jag mördade inte presidenten.
Kulan gick inte rakt, -
för jag försökte rädda honom.
De stoppade mig.
Varför försökte du rädda honom?
För han var en av oss.
Du måste tycka att jag är så dum.
Vi har alltid vetat att de skulle komma.
Jag trodde aldrig att de skulle använda Ravens DNA.
När såg du henne sist?
Samma dag jag åkte till Dallas.
Hur verkade hon då?
Stark.
Motiverad.
Lojal.
Hur verkade hon?
Hon var...
Vi var...
Jag förstod varför hon betydde så mycket för dig.
Du borde vara stolt över henne.
Hon kämpar för oss.
För dig.
Den flicka jag uppfostrade kunde inte mörda.
Du växte upp med henne.
Hon kunde inte vara en liten flicka för alltid.
Hon försvann för att du påverkade henne.
Jag har inte den kraften.
Hon tog ett eget beslut.
Men nu vet vi vart det beslutet leder, eller hur?
Hon kommer att mörda Trask, de kommer att fånga henne -
och sen kommer de att förgöra oss.
Inte om vi hittar henne först.
Inte om vi ändrar på historien imorgon.
Jag är ledsen, Charles, -
för det som hände.
Jag är verkligen ledsen.
Det var ett tag sen jag spelade.
Jag ska spela snällt.
Det kanske till slut blir en rättvis match.
Du får första draget.
Diplomater från hela världen kommer idag till Hotel Royal.
Det är en historisk dag.
Det är det officiella slutet på USA:s militära inblandning i Vietnam.
Där är sydvietnamesiska utrikesministern -
tillsammans med andra dignitärer.
Mötet börjar inte än på en timme.
Hotellet har ordnat ett privat rum där uppe för era speciella gäster.
Tiden räcker bra.
God eftermiddag, allihop. Tack för att ni kommit.
Gratulerar till att ni vunnit kriget.
Ni har alla händer att skaka och foton att ta på nedre plan, -
så jag ska genast komma till saken.
Det finns en ny fiende där ute.
En fiende som kommer att göra er arsenal värdelös, -
era arméer maktlösa, -
och era nationer försvarslösa.
Ni behöver ett nytt vapen i det här kriget. Jag kallar dem väktare.
Namngivna efter de antika väktare som stod vid citadellets grindar.
De flyger lika bra som en Harrierjet.
Beväpnade med vapen som kan avfyra -
mer än 2000 termokeramiska skott per minut.
Men storlek, kraft och hastighet, -
det har också Lockheed eller Boeing.
Det som gör väktarna så speciella -
är förmågan att rikta in sig på den mutanta X-genen.
Ett genetiskt guidesystem som kan låsa in sig på ett mål en kilometer bort.
Det avfyras inte förrän det har identifierat målet.
Med det här vapnet skadas inga människor.
Det kan inte aktiveras i det här rummet även om jag startade det.
Om det inte finns en mutant här.
Det måste vara ett misstag.
Mina maskiner gör inga misstag.
Vad är du?
Jag försäkrar dig...
Nej, skjut inte den.
Jag försäkrar dig att jag inte vet vad du pratar om.
Raven!
Raven? Raven!
Raven?
Charles?
Vi har kommit för att hämta dig.
Tillsammans.
Jag trodde inte att jag skulle få se dig igen.
Jag lovade för länge sen att jag skulle beskydda dig.
Jag ska beskydda dig.
Jag ska beskydda dig från dem.
Erik?
Erik? Vad gör du?
Säkrar vår framtid.
Förlåt mig, Mystique.
Så länge du finns här, kan vi aldrig vara säkra.
Erik...
Använd din kraft, Charles. Stoppa honom.
Han kan inte.
Han glider tillbaka.
Jag förlorar honom.
Stryker!
Nån kommer att avsluta det vi började, Wolverine!
Till slut!
Bind honom.
Erik!
Var är jag?
Hur hamnade jag här?
Va? Du kom till oss.
- Vem är du? - Charles.
- Charles Xavier! - Jag känner inte dig.
Vad i helvete är det där?
Jag tar hand om det här. Gå bara.
Stoppa Erik!
- Erik, snälla... - Jag är ledsen.
Erik...
Du är Logan, där är Hank McCoy, jag är Charles Xavier.
Du har varit med oss de senaste dagarna.
Du är hög på LSD.
Nån gav dig dålig LSD.
Bara ta det lugnt, vi tar oss igenom det här.
Åh, jisses, Kitty.
Hon är ganska svårt skadad.
Jag har honom.
Professorn?
Vad hände?
Jag såg nån som kommer att skada mig svårt en dag.
Var är Raven?
- Borta. - Va?
Vi måste härifrån.
Vi vill veta om det finns nåt samband med...
Igår skakades fredsförhandlingarna -
av uppdykandet av oidentifierade angripare, -
av ett slag som aldrig setts förut.
Masshysteri har gripit tag i nationen och folk undrar:
"Var kommer de ifrån? Kommer de tillbaka?"
Viktigast av allt: "Är de vänner eller fiender?"
Det var Londonkorrespondenten Toby Elliot -
som rapporterade från Paris då detta skedde.
Vad är det här för nånting? Inofficiellt.
För två dar sen, rymde Erik Lehnsherr -
från ett högsäkerhetsfängelse i Pentagon.
Vi tror att den här kvinnan är en tidigare kompanjon till Lehnsherr.
De var tillsammans i Kuba under Kubakrisen 1962.
Han var också involverad i mordet på Kennedy.
Det där då?
Vi vet inte vad det är, sir.
Vi vet faktiskt inte vad nån av dem är.
Jo. Jo, det vet vi.
De är mutanter.
Han har kraften att kontrollera metall.
Det är vad de flesta vapen är gjorda av.
Och hon kan förvandlas till vem som helst.
En general, en secret-serviceman.
Eller till er, mr president.
Hon kan komma in här -
och beordra en kärnvapenattack om hon ville.
Och det är bara två av dem.
Har vi någon motåtgärd? Något försvar?
Jag väntade på den frågan.
Det här är ett experimentellt program, sir. Inofficiellt.
Säger du att de här mutanterna finns ute i världen -
och att vårt bästa försvar är de här enorma metallrobotarna?
Många av mutanterna ser ut som vi.
Mina väktare kan se skillnaden.
Jag har åtta prototyper klara.
De är byggda av högteknologipolymer, ingen metall alls.
Jag vill visa dem.
Jag vill att världen ska se att vi kan beskydda den.
Vad behövs för att göra dem funktionsdugliga?
Kongressen har redan fått den siffran.
Tyvärr valde de att tacka nej.
Det kommer att kosta lite mer att sätta igång dem.
- Allt som behövs. - En sak till.
Om vi lyckas fånga dem, så vill jag ha henne.
För forskningssyften.
Så hemskt.
Vad då?
Att födas sån.
Är det?
Kan du föreställa dig -
att titta i spegeln, och se det där stirra tillbaka.
Ja, det kan jag...
Var tror du hon kommer ifrån?
Tror du hon har en familj?
Ja.
Det har hon.
Om jag ser en skruv röra sig, trycker jag ner den i halsen på dig.
Hur hittade du mig?
Du har lärt mig väl.
Det var längesen vi var så här nära.
Jag har saknat dig.
Du försökte döda mig.
Så att resten skulle få leva.
Vad menar du?
Vi fick ett budskap från framtiden.
Ljug inte för mig.
Det kommer jag aldrig att göra.
De kommer att använda ditt blod för att skapa vapen som ska döda oss.
Jag gjorde bara det jag trodde var nödvändigt för att säkra vår framtid.
Vad hindrar mig från att döda dig nu och säkra min egen framtid?
Ingenting.
Det spelar ingen roll längre.
De har ditt DNA. Ditt blod fanns på gatan.
Vems fel var det?
Mitt.
Jag har sett deras planer. De skapar ett vapen.
Nu har de vad de behöver för att ta det vidare.
Vi måste slå till nu, medan vi ännu har chansen.
Jag har sett för många vänner dö.
Jag vill inte ha krig. Jag vill bara ha mannen som mördade dem.
Det här är krig.
Vad har hänt med dig?
Har du helt tappat greppet medan jag var borta?
Är du ännu Raven?
Eller är du Mystique?
Trask är fienden.
Att döda en man räcker inte.
Det räckte aldrig för dig.
Farväl, Erik.
Vad hände?
- Kom. - Kan han gå?
Han behöver sin behandling.
- Jag kan höra dem. - Jag vet. Det är okej.
- Kan du få slut på det? - Jag hämtar dem.
Hallå.
Ta dig samman.
Det är inte över än.
Det tror du inte på.
Hur vet du det?
När de här försvinner -
så kommer det här tillbaka.
De kommer alla tillbaka.
Hör du.
Jag är här ännu -
och hon är ännu där ute.
Vi behöver din hjälp.
Inte så här. Jag behöver dig.
Vi kan inte hitta Raven. Inte utan dina krafter.
Jag lade till lite eftersom du missade en dos.
Charles.
Gör mig en tjänst, Hank.
Kan du hjälpa mig till mitt rum?
Kom, jag hjälper dig.
Är du säker på det här?
Absolut inte.
Den här varelsen är otrolig.
Hennes gener kan innehålla nyckeln till själva mutationen.
Jag behöver mer.
Det var allt de kunde skrapa upp från trottoaren i Paris.
Mer än blod.
Jag behöver hjärnvävnad, -
ryggmärgsvätska, benmärg.
Tänk dig...
Väktare som kan förvandlas, anpassa sig till vilket mål som helst.
Om jag bara kunde få tag på henne.
Hon kunde få projektet att röra sig framåt med flera år, -
decennier framåt i tiden.
Hur gammal är din son nu, överste?
Jason?
Han blir tio nu, om du kan fatta det.
Åtta år från att få gå med i armén.
Hur många av våra söner och bröder sände vi hem i liksäckar?
Kanske 50000-55000?
Och hur många på andra sidan?
Aldrig förr -
i hela mänsklighetens historia -
har det funnits något som kunnat ena oss som art.
Tills nu.
Du hatar verkligen mutanter, eller hur?
Tvärtom, jag beundrar dem.
Det de kan göra.
Jag ser mutanter som vår frälsning.
En gemensam fiende.
En gemensam kamp mot den ultimata fienden.
Utrotning.
Jag tror att våra nya vänner -
ska hjälpa oss in i en ny era, Bill.
En ny era av äkta -
och bestående fred.
Lystring, lystring. Avgång om två timmar.
När var du här nere sist?
När jag sökte studenter.
Det var en hel livstid sen.
Välkommen, professorn.
Raven är skadad. Hon kan inte röra sig så snabbt.
De här musklerna har jag inte använt på länge.
Charles!
Charles? Det är okej.
Jag ska kolla generatorn.
Det är väl inte maskineriet?
Jag klarar inte av det.
Jo, du kan.
- Det går inte. - Du är bara lite ringrostig.
Du förstår inte. Det handlar inte om att vara ringrostig.
Jag kan slå på och vrida på knapparna.
Men min kraft kommer härifrån. Den kommer från...
Och det är trasigt.
Jag känner mig som en av mina elever.
Hjälplös.
Det var ett misstag att komma hit.
Det var ett misstag att befria Erik.
Alltihop har varit ett enda stort misstag.
Jag är ledsen, men de sände tillbaka fel man.
Du har rätt.
Jag är fel.
Det skulle ha varit du.
Men jag var den enda som fysiskt klarade av det.
Jag vet inte hur mycket tid jag har här.
Men jag vet att för länge sen, -
eller långt i framtiden, -
var jag din mest hjälplösa elev.
Och du låste upp mitt medvetande.
Du visade mig vad jag är.
Du visade mig vad jag kunde bli.
Jag vet inte hur jag kan göra det för dig.
Du har rätt. Jag vet inte.
Men jag känner nån som kanske vet.
Se in i mitt medvetande.
Du såg vad jag gjorde med Cerebro. Du vill inte att jag är i ditt huvud.
Du kan inte göra nån skada -
som inte redan har gjorts.
Kom igen.
Hej.
Hej, Logan.
Hej, Jean.
Döda mig.
Jag älskar dig.
Din stackare.
Se bortom mig.
Nej, jag vill inte ha ditt lidande.
Jag vill inte ha din framtid!
Se förbi min framtid.
Sök din framtid.
Just det.
Charles.
Så det är det här som kommer att ske med oss.
Erik hade rätt.
Mänskligheten gör det här mot oss.
Inte om vi visar dem ett bättre sätt.
Tror du ännu?
Bara för att nån snavar, går vilse, -
betyder det inte att de är för evigt förlorade.
Alla behöver lite hjälp ibland.
Jag är inte samma man som jag var.
Jag öppnar mitt sinne -
och det nästan överväldigar mig.
Du är rädd och Cerebro vet det.
Alla dessa röster, -
så mycket smärta.
Det är inte deras smärta du är rädd för.
Det är din, Charles.
Så skrämmande som den kan vara, -
så gör smärtan dig starkare.
Om du tillåter dig att känna den, -
ta den till dig, -
så gör den dig mer kraftfull än du kan föreställa dig.
Det är den största gåvan vi har, -
att kunna bära deras smärta utan att krossas.
Och den föds -
ur den mest mänskliga kraften.
Hopp.
Snälla, Charles, -
du måste börja hoppas igen.
Hittade du det du sökte?
Strömmen är tillbaka.
Ja.
Ja, det är den.
Hon har förlorat för mycket blod.
Hon kan inte fortsätta så här.
Vi har inget val, Bobby.
- Vi kan väcka honom. - Nej!
De behöver mer tid.
Jag fick -
en glimt in i det förflutna.
Om vi väcker Logan nu -
kan vårt öde få ett ännu dystrare slut.
De behöver mer tid.
Raven, sluta.
Sluta fly.
Charles?
Var är du?
I huset, -
där du borde vara.
Jag vill att du kommer hem.
Jag vet vad jag måste göra.
Om du dödar Trask -
så skapar du oräkneliga som är precis som honom.
Då dödar jag dem också.
Det är Eriks ord, inte dina.
Den tjej jag växte upp med kunde inte döda.
Hon var god, -
rättvis, medkännande.
Jag är medkännande.
Men inte med Trask.
Han är dödat alltför många av oss.
Tysta henne. Gå in i hennes medvetande.
Hon släpper inte in mig.
Jag klarar knappt av det här. Jag är inte tillräckligt stark än.
Jag vet vad Trask har gjort, -
men att döda honom ger oss inte dem tillbaka.
Det sätter dig på ett spår -
som det inte finns nån återvändo från.
En ändlös cykel av dödande.
Oss och dem, tills det inte finns nåt kvar.
Men vi kan stoppa det, just nu, du och jag.
Du måste bara komma hem.
Måste jag?
Du har inte förändrats alls.
Som jag sa, -
så vet jag precis vad jag måste göra.
Var är hon?
Hon går ombord på ett flygplan.
Ett flygplan, vart då?
Washington, D.C.
Jag måste visa er något.
Vi går bakåt i tiden.
Jag ställer in systemet jag designat -
till att spela in nyheter om Paris på de tre nätverken -
och PBS.
Alla tre? Oj.
Ja, och PBS.
Titta vad jag hittade.
Imorgon ska presidenten göra ett uttalande framför Vita Huset.
Med sig har han försvarsministern Laird -
och han har även sökt hjälp från kände vetenskapsmannen Bolivar Trask, -
hans speciella rådgivare i kampen mot mutanterna.
Vita Huset har begärt...
Raven inser inte -
att om hon dödar Trask vid ett sånt tillfälle, -
medan hela världen ser på...
Då har jag rest långt för ingenting.
Det är mer. Jag såg i en rapport -
att de hittat spår av hennes blod.
De kan redan ha hennes DNA, -
det är allt de behöver.
För att skapa framtidens väktare.
Det finns en teori i kvantfysik -
om att tid är oföränderlig.
Den är som en flod. Kasta en sten i den -
och skapa en krusning, men strömmen korrigerar alltid sig.
Oavsett vad man gör fortsätter floden att flyta i samma riktning.
Vad är det du säger?
Vad jag säger är:
Tänk om kriget är oundvikligt?
Tänk om det var meningen att hon skulle döda Trask?
Tänk om det bara är så hon är?
Bara för att nån snavar, går vilse, -
betyder det inte att de är för evigt förlorade.
Jag tror inte på den teorin.
Och jag tror inte att det är så hon är.
Gör i ordning planet.
Vi ska till Washington.
FÖRSVARSDEPARTEMENTET PENTAGON
Mår du bra?
Snart.
Vad som än händer, måste du lova mig en sak.
Du har sett in i mitt medvetande och sett mycket ont, -
men du har också sett det goda.
X-men.
Lova mig att du kommer att hitta oss.
Använd din kraft, för oss samman.
Vägled oss. Led oss.
Storm. Scott.
Jean.
Kom ihåg de namnen.
Vi är så många.
Vi kommer att behöva dig, professorn.
Jag ska göra mitt bästa.
Ditt bästa räcker.
Tro mig.
12 skepp på väg in, 1,5 mil!
De har hittat oss.
Tusentals kommer att samlas här idag.
De har kommit från hela världen -
för att bevittna historia, tillsammans med nyhetsteam -
från minst 50 olika länder.
Tack.
Får jag se era inbjudningar, tack?
Ja, varsågod.
De här två är med mig.
Gå in.
Tack.
Logan!
Den här vägen, sir.
Jag vet att hon kommer att vara här.
USA:s president.
Medamerikaner, -
idag står vi inför det största hotet i historien,
mutanter.
Vi måste förbereda oss på detta hot.
Med Robert Oppenheimers odödliga ord:
"Se.
"Världen kommer aldrig att bli densamma igen."
Kan jag hjälpa dig?
Nej.
Nu kommer de.
Det här är för er, bröder och systrar.
Raven?
Jag har henne.
Låt mig gå, Charles.
Där. Ser du?
En secret-serviceman.
Till vänster om scenen.
- Jag ser. - Gå.
Vad gör du?
Du skulle inte aktivera dem.
Det gjorde jag inte.
Raven, lyssna på mig.
Vi har fått en andra chans att definiera vilka vi är.
Gör det inte.
Mina herrar, ni får inte gå förbi den här gränsen.
Vi kan inte stoppa så många.
Nej, men vi kan sakta ner dem.
Erik!
Storm!
Spring, spring, spring!
Ta oss till DEFCON 3.
Mr president, kod röd.
Vad har vi för luftförsvarsberedskap?
Alla farkoster är redo.
Vad hände?
Jag ordnar det.
Du har sagt det förr.
Jag ville göra ett uttalande.
Nu vet alla att vi inte kan beskydda dem.
Jag ska fixa det.
Det är bäst du gör det.
Charles!
Är alla okej?
Nej!
Bakom dig!
Nu!
Jag borde kanske inte fråga, -
men i framtiden, klarar jag mig?
Nej.
Men vi kan ändra på det.
Visst?
Gör det du skapats till.
Var är du?
Jag klarar det här! Stick!
Gode gud, nej.
Så var det med att vara en överlevare.
En av dem finns här inne.
Nej, nej! Döda den inte!
Jag behöver den levande.
Vad i helvete hände?
Du byggde de här vapnen för att förgöra oss.
Varför?
För att du är rädd för våra gåvor.
För vi är annorlunda.
Människor har alltid varit rädda för det som är annorlunda.
Jag är här för att säga, -
för att säga till världen -
att ni har rätt i att vara rädda för oss.
Vi är framtiden.
Det är vi som kommer att besitta världen.
Och den som står i vägen -
kommer att möta samma öde som de här männen -
ni ser framför er.
Idag var det tänkt att du skulle visa upp din makt.
Istället ger jag er en glimt -
av förstörelsen min ras kan utsätta er för.
Låt det här bli en varning till världen.
Till mina mutant-bröder och systrar -
vill jag säga det här.
Nu gömmer vi oss inte längre.
Inget mer lidande.
Ni har levt i skuggan i skam -
och rädsla alltför länge. Kom fram.
Följ mig.
Strid tillsammans i ett brödraskap av vårt slag.
En ny morgondag -
som börjar idag.
Alla dessa bortkastade år -
med att slåss mot varandra.
Att få några av dem tillbaka...
- Mr president, sir. - Tillbaka.
Jag sa, tillbaka!
Vill du bevisa något?
Döda mig. Gör det.
Men ingen annan.
Mycket hjältemodigt, mr president, -
men ni hade inga intentioner -
att skona någon av oss.
Vår ras framtid börjar nu.
Du brukade vara en bättre skytt.
Tro mig, det är jag ännu.
Ut ur mitt huvud, Charles!
Raven.
Gör oss inte till fiender idag.
Se dig omkring. Det är vi redan.
Inte alla.
Allt du har gjort hittills -
är att rädda livet på de här männen.
Du kan visa dem en bättre väg.
Stoppa henne, Charles.
Jag har försökt kontrollera dig sen dagen vi möttes -
och se vart det har tagit oss.
Allt som händer nu -
ligger i dina händer.
Jag litar på dig, Raven.
Han är din, Charles.
Om du låter dem få mig, är jag så gott som död.
Du vet det.
Jag vet.
Farväl, gamle vän.
Farväl, Erik.
Är du säker på att du borde låta dem gå?
Ja.
Jag har hopp om dem.
Det kommer en tid när vi alla är tillsammans.
Logan, då?
Buckminster Fuller är ett bra exempel på en arkitekt -
vars idéer mycket liknade en utopisk framtid.
God morgon, Logan. Du är sen.
Ha en bra lunch.
Bra jobbat.
Mycket bra jobbat.
Storm.
Jean.
Hej, Logan.
Jean.
Mår du bra?
Du är här.
Var skulle jag annars vara?
Hallå.
Ta det lugnt.
Vissa saker förändras inte.
Det är fint att se dig, Scott.
Visst.
Vi ses sen, Jean.
Professorn.
Logan, är allt som det ska?
Ja.
Ja, jag tror det.
Du gjorde det.
Gjorde vad då?
Har inte du en klass att undervisa, Logan?
En klass att undervisa?
Historia.
Historia?
Jag skulle behöva hjälp med det.
Hjälp med vad då?
Allting efter 1973.
Jag tror att den historia jag känner till är lite annorlunda.
Välkommen tillbaka.
Det är fint att se dig, Charles.
Det är fint att se alla.
Jaha, -
jag hade ett löfte att hålla.
Du och jag har mycket att ta igen.
Ja.
Vad är det sista du minns?
Att jag drunknade.
Det förflutna.
En ny -
och osäker värld.
En värld av oändliga möjligheter.
MUTANT RÄDDAR PRESIDENTEN OCH REGERINGEN
Väktarprogrammet avbrutet
Trask gripen för stöld av militärhemligheter
Och oändliga resultat.
Skämtar du?
Han lever!
Oräkneliga val definierar vårt öde.
Varje val, varje ögonblick -
är en krusning på ytan av tidens flod.
Vad vill du att vi gör med honom, major Stryker?
Tillräckligt med krusningar -
förändrar flodens riktning.
Jag tar hand om honom.
För framtiden är aldrig förutbestämd.
Översättning: Ulrika Lindfors-Davis, Deluxe Ansvarig utgivare: Hansi Mandoki
Distribution: Twentieth Century Fox Sweden AB