NJUJORK
Budućnost,
mračan, opustošen svet.
Svet rata, patnje, gubitaka...
na obe strane.
Mutanti i ljudi koji su se usudili da im pomognu.
U borbi protiv neprijatelja koga ne možemo da pobedimo.
Da li smo osuđeni da idemo niz ovaj put?
Osuđeni da uništimo sami sebe kao i mnogo vrsti pre nas?
Ili možemo da evoluiramo dovoljno brzo
da promenimo sebe, da promenimo našu sudbinu?
Da li je budućnost stvarno predodređena?
X-MEN: DANI BUDUĆE PROŠLOSTI
Preveo: Bambula
Ovde su!
Vreme je isteklo! - Stražari!
Sanspot!
Idemo!
Stani!
Blink! Ne.
Prekasno!
Tako malo nas je preostalo.
Našao sam ih!
Profesore.
Bobi. - Ćao, Storm.
Zdravo, mali.
Profesore. Uspeli ste.
Kad god Stražari napadnu, Vorpat ih spazi.
I ja pošaljem Bišopa nazad
da nas upozori na napad pre nego što se desi.
Blink izvidi sledeće mesto i...
onda mi odemo pre nego što oni uopšte saznaju da smo bili tamo.
Jer, nismo ni bili.
Kako to mislite, niste ni bili tamo?
Ona projektuje Bišopa nazad u prošlost nekoliko dana
da upozori ostale na predstojeći napad.
Onda šalje Bišopa nazad u prošlost. - Ne, samo njegovu svest...
u njegovo mlađe ja,
u njegovo mlađe telo.
Ovo bi moglo da uspe, Čarlse.
Šta bi moglo da uspe?
Program Stražar je začeo doktor Bolivar Trask.
U ranim 1970-im bio je jedan od vodećih svetskih dizajnera oružja.
Ali, tajno, počeo je da eksperimentiše na mutantima,
koristeći retke darove da stimuliše svoje istraživanje.
Jedan mutant je otkrio šta on to radi.
Mutant sa sposobnošću da pretvori sebe u bilo koga.
Mistik.
Znao sam je kada je bila Rejven.
Upoznali smo se još kao deca, zajedno smo odrasli.
Bila mi je kao sestra.
Pokušao sam da joj pomognem,
ali samo sam uspeo da je oteram.
Lovila je Traska širom sveta.
I na Pariskom mirovnom samitu, 1973,
nakon vijetnamskog rata,
pronašla je Traska,
i ubila ga.
To je bilo njeno prvo ubistvo. - Ne i poslednje.
Ali Traskovo ubistvo nije donelo ishod koji je očekivala.
Samo je ubedilo vladu da im je ovaj program potreban.
Uhvatili su je tog dana,
mučili je, eksperimentisali su nad njom.
U njenoj DNK su otkrili tajnu njene moći da se transformiše.
To im je dalo ključ koji im je bio potreban,
da stvore oružje koje je moglo da se adaptira na bilo koju mutantsku moć.
I za manje od 50 godina,
mašine koje su uništile mnoge iz naše vrste su stvorene.
I sve je počelo tog dana, 1973,
dana kada je po prvi put ubila,
dana kada je istinski postala Mistik.
Hoćete da se vratite tamo.
Ako mogu da joj priđem, zaustavim ubistvo,
zadržim je dalje od njihovih ruku,
onda možemo sprečiti da Stražari uopšte budu stvoreni.
I da okončamo ovaj rat pre nego što uopšte počne.
Mogu nekoga da pošaljem dve nedelje u prošlost.
Možda mesec dana, ali...
vi govorite o vraćanju u prošlost decenijama unazad.
Vi imate najmoćniji mozak na svetu, Profesore.
Ali um može samo toliko da dosegne pre nego što se raspadne.
Uništilo bi vas. Žao mi je.
Niko ne bi mogao da preživi taj put.
Šta ako nečiji um ima način da se opet sastavi?
Šta ako bi neko mogao da se izleči onoliko brzo koliko se raspada?
Raširite se. - Zauzmite svoje pozicije.
Probudiću se u svoje mlađe telo, Bog ti zna gde,
šta onda? - Biće potrebno da odeš u moju kuću,
i da me pronađeš.
Ubedi me u sve ovo.
Zar nećeš moći samo da mi pročitaš misli?
Nisam imao svoje moći 1973.
Logane, moraćeš da učiniš za mene ono što sam ja nekada učinio za tebe.
Vodi me, usmeravaj me.
Bio sam veoma drugačiji čovek onda.
Moraćeš biti strpljiv sa mnom.
Strpljenje mi nije najjača vrlina.
Biću ti i ja potreban. - Šta? - Nakon što je Mistik napustila Čarlsa,
prišla je meni a ja sam je poslao na opasan put.
Mračniji put. Za ovo ćemo biti potrebni obojica,
rame uz rame u vremenu kada nismo mogli biti udaljeniji.
Sjajno.
Gde da nađem tebe?
Komplikovano je.
U osnovi, tvoje telo će zaspati dok um putuje nazad kroz vreme.
Sve dok si tamo, prošlost i sadašnjost
nastaviće da koegzistiraju
i jednom kada se probudiš...
šta god da si uradio preuzeće kontrolu i postaće istorija.
A za nas ostale, to će biti jedina istorija za koju znamo.
Biće kao da se poslednjih 50 godina nisu dogodile.
A ovaj svet, ovaj rat...
jedina osoba koja će se toga sećati si ti.
Dobro, Logane, treba da se opustiš
i da ostaneš miran što je više moguće. - Šta?
Što znači? - Ako ti um postane nestabilan biće mi teže
da te održim. Mogao bi da počneš da kliziš između prošlosti i budućnosti.
Šta ako mi treba da postanem malo nestabilan?
Misli na umirujuće misli. - Umirujuće misli.
Imaš li neku dobru vest?
Ne stariš pa ćeš da izgledaš uglavnom isto.
Nećeš imati mnogo vremena u prošlosti.
Stražari će nas naći. Uvek nas nađu.
Ovog puta nećemo moći da bežimo. Nema bekstva.
Ovo je naša poslednja prilika.
Misliš da će ovo uspeti? - Imam veru u njega.
Nisam ja zabrinut zbog njega, već zbog nas.
Bili smo mladi, nismo znali da pravimo grešku.
Hoćemo sada.
Vidimo se uskoro. - Ovo možda malo zaboli.
Sveca mu.
Uspelo je.
Šta se dešava? - Gven.
Ko ste vi? - Oblači se. - Ne znam šta se dešava.
Dešava se to da treba da čuvaš šefovu ćerku, ne da je jebeš.
Nisam spavao sa njom. - Ne? - Ne.
Mislim, da, spavao sam mnogo puta, ali... - Džimi!
To nisam bio ja, to je bio stari ja.
Samo što sam stigao ovde, pre oko 20 sekundi. - Stvarno? - Da.
Šta se desilo tvojoj odeći? - Mojoj...
Da li biste mi verovali da sam poslat ovde iz budućnosti?
Izađi, dušo. Pobrinućemo se za ovog komedijaša. - Ne, nećete.
Daćeš mi ključeve od svog auta, nešto novca za benzin
ili ćete da se probudite u bolnici.
Verujte mi da znam kako se ovo završava.
Zbog toga što si iz budućnosti? - Ne, zbog ovoga.
Šta koji đavo?
Do đavola.
Umirujuće misli.
Otkrivamo sve naše troškove odbrane.
I sve nezvanične zapise otvaramo. Ne možemo podržati oružje
kome su meta naši građani.
Ako ovi mutanti, kao što ste opisali, već žive među nama,
onda ovde mirno žive. - Nismo imali incident više od 10 godina.
Nakon onoga što se desilo na Kubi. - To nikada nije bilo potvrđeno.
Imamo prave neprijatelje: Ruse, Kineze.
Govorimo o desetini desetine desetine naše populacije.
Dozvolite mi da vam nešto pročitam. - Izvolite.
Ovoga su se dokopali naši prijatelji iz CIA.
Ovo je disertacija, koju je napisao mutant sa univerziteta u Oksfordu.
I citiram.
Prema homo neandertalcu, njegov rođak mutant homo sapiens...
To smo mi.
... bio je devijacija.
Dolazak mutirane ljudske vrste, homo sapiensa,
bio je praćen trenutnim istrebljenjem
njihovog manje evoluiranog rođaka.
Dakle, sada smo mi neandertalci.
Govorite u svoje ime, dr Trask.
Znate, kada ste poslali naše vojnike u Vijetnam
bez neophodnog oružja da pobede u ratu,
potcenili ste svog neprijatelja.
Uradite li to sa ovim neprijateljem,
neće to biti neko puškaranje na granici na drugom kraju sveta,
ovog puta rat će se voditi za naše ulice, gradove, domove.
I dok vi shvatite potrebu za mojim programom
biće prekasno,
i izgubićete dva rata u jednom životnom veku.
Oprostite, dr Trask,
ali vaš program Stražar, neće proći.
SAJGON
Mogu li vam pomoći, pukovniče?
Hoću da se propisno oprostim sa svojim ljudima.
Žao mi je, gospodine, ali imamo naređenja. Ovo je područje karantina.
Skloni se, vojniče. To je naređenje.
Pažnja.
Voljno.
Šta je sve ovo? - Izveštaji iz laboratorije, krvna slika.
Sve se pakuje i šalje se nazad.
Kuda ide? - Na isto mesto gde i oni.
"Trask industrija."
Idemo, gospodo.
Vadim vas iz ove katastrofe.
Idemo kući? - Još ne.
Šta radite sa tim? - Nešto što će vam dolazak učiniti lakšim.
Idete u privatnu ustanovu gde možemo sprovoditi još testova.
Tvoji ljudi nisu iz vojske.
Privatna milicija. Ovlašćeni smo da preuzmemo ove ljude.
Ovi vojnici idu kući.
Pukovniče, mislim da nemate ovlašćenje u ovom slučaju.
Plašim se da imam, sine.
Pardon, ko ste vi? - Pitanje je, majore...
Ko ste vi?
Rejven. - Ne zovem se tako.
Imala sam to pod kontrolom. - Znam.
Gubimo se! Hajde, idemo!
Gde je Erik? - Sada sam svoj gazda.
Hajde, požurite!
Zadržite taj avion!
Ne bismo hteli da ostavimo ove momke u ovoj zemlji zaboravljenoj od Boga?
Ne idete sa nama, zar ne? - Moj rat nije gotov.
Neprijatelj je još tamo negde.
Kuda su otišli? Četiri vojnika, kuda su otišla? - Na pistu.
PRIVATNO VLASNIŠTVO NE PRIBLIŽAVAJ SE
KSAVIJEROVA ŠKOLA ZA MLADE TALENTE
Mogu li vam pomoći?
Da. Šta se desilo sa školom?
Škola je godinama zatvorena. Da li ste roditelj?
Nadam se da nisam. Ko si ti? - Ja sam Henk.
Henk MekKoj. Pazim na kuću.
Ti si Zver? Pogledaj ti njega, valjda kasno sazrevaš.
Ne znam o čemu pričaš, ali moraću da te zamolim da odeš.
Dakle, gde je Profesor? - Profesora nema ovde.
Prilično si jak za mršavog klinca. Daj bre.
Siguran si da u tebi nema malo Zveri? Hajde, Zveri! - Nije ovde.
Hajde, Zverko. - Nemoj!
Hej! Rekao sam da je škola zatvorena. Moraš da ideš.
Ne dok ne vidim Profesora. - Profesora nema ovde, rekao sam ti.
Slušaj, mali. Ti i ja ćemo biti dobri prijatelji.
Samo još to ne znaš.
Profesore?
Henk, šta se ovde dešava?
Profesore? - Molim te da me tako ne zoveš.
Znaš ovog tipa? - Da, malo mi je poznat.
Silazi sa prokletog lustera, Henk.
Možeš da hodaš.
Baš umeš da opažaš. - Mislio sam da je Erik...
Što je malo zbunjujuće da nisi video znak dok si ulazio.
Ovo je privatni posed, prijatelju.
Moraću da zamolim njega da zamoli tebe da odeš.
Bojim se da to ne mogu da uradim, jer sam ovde poslat po tebe.
Reci tom ko god da te poslao da sam zauzet.
Ovo će malo da bude delikatno, jer osoba koja me je poslala si ti.
Šta? - Oko 50 godina od sada.
50 godina od sada, kao 50 godina u budućnosti?
Da. - Ja sam te poslao iz budućnosti. - Aha.
Teraj se.
Da imaš moći, znao bi da govorim istinu.
Otkud znaš da nemam...?
Ko si ti? - Rekao sam ti. - CIA? - Ne.
Nadzireš me? - Poznajem te, Čarlse.
Godinama smo prijatelji.
Kada su ti moći došle sa 9 godina,
znam da si mislio da ludiš kada je to počelo,
svi ti glasovi u tvojoj glavi.
A kada si napunio 12 godina, shvatio si da su to glasovi u svačijoj glavi.
Treba li da nastavim?
Nikada nikome to nisam rekao. - Nisi još, ne, ali hoćeš.
Dobro, zainteresovao si me. Šta hoćeš?
Moramo da zaustavimo Rejven.
Treba mi tvoja pomoć.
Nama treba tvoja pomoć.
Želim sada da se probudim.
Kakve veze ona ima sa ovim?
Kažeš da su uzeli Rejveninu moć i šta?
Od nje su napravili oružje? - Da.
Ona je jedinstvena. - Da, jeste.
U početku, Stražarima su samo mutanti bili mete.
Onda su počeli da identifikuju genetiku u onima koji nisu mutanti,
koji će na kraju imati decu mutante ili unuke.
Mnogi ljudi su pokušali da nam pomognu. To je bio pokolj.
Ono najgore od čovečanstva je odlučivalo.
Bio sam u mnogima ratovima.
Nikada nisam video ovako nešto.
I sve počinje sa njom.
Recimo da zbog... zbog...
Odlučim da ti poverujem, da ti pomognem.
Rejven neće da me posluša.
Njeno srce i duša sada pripadaju drugome.
Znam.
Zbog toga će nam trebati i Magneto.
Erik? - Ne znaš gde je?
Da.
On je tamo gde pripada.
Samo ćeš da odeš?
Najbolje ocene, kao što rekoh, umeš da opažaš.
Profesor koga znam nikada ne bi okrenuo leđa
nekome ko je skrenuo s puta.
Posebno, ne nekoj koju si voleo.
Znaš, mislim da te se sada sećam.
Da, došli smo ti odavno, tražeći tvoju pomoć.
Reći ću ti ono što si nam onda rekao.
Odjebi!
Slušaj me, govance, došao sam izdaleka
i gledao sam kako mnogo ljudi umire, dobrih ljudi, prijatelja.
Budeš li se koprcao u samosažaljenju i ništa ne preduzimao,
onda ćeš isto da gledaš, kapiraš?
Svi ćemo morati nekada da umremo.
Rekao sam ti, ovde nema Profesora.
Šta mu se do đavola desilo?
Sve je izgubio, Erika, Rejven, svoje noge.
Sagradio je školu, laboratoriju, ovo mesto. Nedugo nakon prvog semestra
rat u Vijetnamu se pogoršao.
Mnogi nastavnici i stariji učenici su mobilizirani.
To ga je slomilo. Povukao se u sebe.
Hteo sam da pomognem, nešto da učinim, pa...
Stvorio sam serum da mu lečim kičmu,
koji je izveden iz iste formule koja mi pomaže
da kontrolišem svoju mutaciju.
Uzimam taman toliko da budem u balansu, ali...
On uzima previše. Pokušao sam da mu dajem manju dozu,
ali nije mogao da podnese bol, glasove.
Terapija mu omogućava da hoda ali...
nije dovoljno.
On je...
Previše je izgubio.
Ne plašiš me se?
Oduvek sam verovao da može biti da sam jedini na svetu.
Čarls Ksavijer.
Rejven.
Gladna si i sama.
Uzmi šta god hoćeš, imamo mnogo hrane. Ne moraš da kradeš.
Zapravo, nikada više nećeš morati da kradeš.
I to ti je obećanje.
Pomoći ću ti da je nađeš.
Ne zbog tvog sranja o budućnosti, već zbog nje. - Dobro onda.
Ali reći ću ti ovo, ne poznaješ Erika.
Taj čovek je čudovište. Ubica.
Misliš da možeš da ubediš Rejven da se promeni? Da dođe kući?
Sjajno.
Ali zašto misliš da možeš da promeniš njega?
Jer ste me ti i Erik zajedno poslali ovde.
Soba u kojoj ga drže je sagrađena za vreme Drugog svetskog rata,
kada je bila nestašica cementa,
tako da je temelj od čistog betona i peska. Nema metala.
Drže ga stotinu spratova
ispod najbolje čuvane zgrade na planeti.
Zašto je tamo?
Šta, zaboravio je da spomene? - Dž. F. K.
On je ubio...
Šta bi drugo inače objasnilo metak koji se čudesno zakrivio u vazduhu?
Erik je oduvek umeo sa oružjem.
Siguran si da hoćeš nastaviti sa ovim?
Ovo je tvoj plan, ne moj. - Nemamo resurse da uđemo
ni da izađemo. Samo smo ja i Henk. - Znao sam momka.
Mora da je mladić sada. Odrastao je u predgrađu Vašingtona.
On može da nas uvede bilo gde. Samo ne znam kako ćemo da ga nađemo.
Cerebro ne dolazi u obzir?
Imamo imenik.
Mislila sam da se spremate za put, gospodine.
Samo sam došao da uzmem par fajlova. To je novi šal? Lep je.
Hvala.
IZVEŠTAJI SA AUTOPSIJE
Dr Trask? - Trenutak.
Dodali smo neka imena na pariski sastanak.
Hvala.
Nešto nije u redu, gospodine?
Ne, nije to ništa.
Hoćete li da odštampate plan puta? Ne želim ništa da zaboravim.
Ovde, ovde, ovde. - Tamo. - Stani ovde.
Narednog puta ja vozim. Ne navikavaj se.
Šta je sada uradio? Samo ću da vam napišem ček za šta god da je uzeo.
Samo hoćemo da razgovaramo sa njim.
Pitere, policajci su ovde, opet.
Šta hoćete? Nisam ništa uradio.
Bio sam ovde ceo dan. - Opusti se, Pitere, nismo panduri.
Naravno da niste. Da jeste, ne biste vozili iznajmljen auto.
Otkud si to znao? - Proverio sam registraciju kada ste ušli na vrata.
Pa da ubijem vreme, pogledao sam ugovor o iznajmljivanju
i video da niste odavde. Da li ste iz FBI?
Ne, niste panduri. Kakvo je ovo mesto za mlade talente?
To je stara kartica.
Fascinantan je. - On je kao šupalj...
Šta, vrši teleportaciju? - Ne, samo je brz.
Kada sam ga upoznao, nije bio tako mlad.
Mlad? Ti si star.
Ne plašiš se da pokažeš svoje moći? - Moći? Koje moći? O čemu pričaš?
Da li ste videli nešto čudno ovde?
Ništa u što bi neko poverovao da im kažeš.
Ko ste i šta hoćete? - Treba nam tvoja pomoć, Pitere.
Za šta? - Da provalimo u ustanovu sa maksimalnom bezbednošću
i da izvučemo nekoga van.
Bekstvo iz zatvora? To je ilegalno, znate.
Samo ako te uhvate. - Šta tu ima za mene?
Ti, kleptomanijače treba da provališ u Pentagon.
Kako da znam da mogu da vam verujem? - Jer smo poput tebe.
Pokaži mu.
Kul je i odvratno.
Pentagon je sagrađen 1943. i on je najveća poslovna zgrada na svetu,
sa preko 25.000 zaposlenih pri vojsci,
prostire se na više od 6 miliona kvadratnih stopa.
Gde je kupatilo? - On uvek mora da piški.
Sreća tvoja pa...
Razumem, gospodine. Pristup potvrđen.
Prelazim na sledeći kvadrant.
Hvala.
BEZ METALA DALJE OD OVE TAČKE
Emituje nam se TV program na monitorima. Šta se dešava?
Do đavola. Pozovite održavanje. Neka dođu ovamo dole.
PAZI SE STAKLA
Borili su se i osvojili ostrvo Ivo Džima od Japanskog carstva.
Ova jednomesečna bitka bila je jedna od najžešćih u Drugom svetskom ratu.
Za 3 sekunde ta vrata će se otvoriti i 20 stražara će zapucati na nas.
Znam, tome se i nadam.
Šta to radiš? - Držim ti vrat da sprečim povrede zbog trzanja.
Šta? - Povrede na vratu zbog trzanja.
Ne mrdajte!
Dobro si. Proći će. Svima se dešava.
Mora da si uradio nešto vrlo ozbiljno. Šta si uradio, čoveče?
Šta si uradio? Šta si uradio?
Zašto su te tamo držali? - Zbog ubistva predsednika.
Jedino sam kriv što se borim za ljude poput nas.
Baviš li se karateom, znaš li karate?
Ne znam karate, ali umem da se borim k'o ludak.
Dame i gospodo, momci i devojke, ovo je situacija sa šifrom crveno.
Evakuišemo ceo sprat tako da ja i moj kolega
možemo osigurati zatvor. - Ko ste vi?
Mi smo iz specijalnih operacija, CBABCID. Slušajte,
zar me niste čuli kada sam prvi put rekao da je imperativ
da razumete da smo u totalnoj izolaciji?
Moramo da vas prebacimo do trećeg sprata...
Izvini, da li si završio?
Rekli su mi da kontrolišeš metal. - Oni?
Znaš, moja mama je znala tipa koji to može da radi.
Izvini, nisam nešto dobar sa nasiljem.
Čarls.
Drago mi je što te vidim, prijatelju stari. Hodaš.
Ne zahvaljujući tebi.
Ti si poslednja osoba na svetu koju sam očekivao danas da vidim.
Veruj mi, ne bih bio ovde da nije neophodno.
Ako ćemo da te izvučemo odavde, uradićemo to na moj način,
bez ubijanja. - Nemam šlem.
Ne bih mogao da te ne poslušam i da hoću.
Nikada više neću ući u tu glavu.
Daj mi reč, Eriče.
Niko da se nije mrdnuo! - Ostanite gde ste!
Čarlse. - Ne mrdajte! Ruke gore ili ćemo da pucamo!
Zamrzni ih, Čarlse. - Ne mogu. - Ruke gore!
Ne!
Hvala, mali.
Pitere, hvala mnogo. Čuvaj se. - Video sam plan leta u kokpitu.
Zašto idete u Pariz?
MIROVNI UGOVOR BIĆE POTPISAN U PARIZU
Zamisli da su od metala.
Učini mi uslugu i vrati ih umesto mene. - Dobro. - I Pitere,
vozi polako.
Otkud su tebe iskopali?
U ovo ćeš teško da poveruješ, ali ti si me poslao...
Ti i Čarls, iz budućnosti.
Kako si ih izgubio? - Lečenje kičme utiče na moj DNK.
Žrtvovao si moći kako bi mogao da hodaš?
Žrtvovao sam svoje moći kako bih mogao da spa...
Šta bi ti znao o tome? - Izgubio sam i ja mnogo toga.
Ne cmizdri, Eriče, to ne opravdava ono što si uradio.
Nemaš ti pojma šta sam uradio.
Znam da si mi uzeo najvrednije stvari.
Možda je trebalo da se jače boriš za njih.
Ako hoćeš da se boriš, Eriče... - Sedi! - ... borićemo se.
Neka dođe. - Napustio si me! Uzeo si je i napustio si me!
Ejndžel, Azazel, Ema, Banši...
Braća i sestre mutanti, svi su oni mrtvi!
I bezbroj drugih, eksperimentisali su na njima, zaklani su.
Eriče! - Gde si ti bio, Čarlse?
Trebalo je da ih štitimo! Gde si bio kada si bio potreban svojoj vrsti?
Skrivao si se, ti i Henk!
Pretvarajući se da si nešto što nisi.
Eriče.
Ti si sve nas napustio.
Oduvek si bio seronja.
Pretpostavljam da smo najbolji drugari u budućnosti.
Provodim mnogo godina pokušavajući da te sredim, druže.
I kako ti to ide od ruke?
Ti si poput mene, onaj koji preživljava.
Hoćeš da podigneš svo to sranje?
PARIZ
Generale, možda treba da usporite, sutra imamo važan dan.
Slavimo, kapetane. Svakog dana se ne dobija rat,
i to ni manje ni više nego protiv američkih đavola.
Idem po još jednu flašu.
Izvinite. - Prilično sam sigurna da je to moja greška.
Govorite vijetnamski.
Ja sam prevodilac.
Govorim mnogo jezika.
Dozvolite da vas častim pićem...
osim ako niste ovde sa nekim.
Sama sam.
Idete li sutra na samit?
Lepu devojku interesuje politika...
Izgled može da prevari.
Pokaži mi još, dušo.
Skini se.
U čemu je problem, dušo? Misliš da ne izgledam lepo ovako?
Hoćeš da igramo? Odavno nismo. - Nisam raspoložen da igramo. Hvala.
Nisam gucnuo deset godina.
Nisam ubio predsednika. - Metak se zakrivio, Eriče.
Jer sam pokušavao da ga spasim.
Ščepali su me pre nego što sam mogao.
Zašto bi pokušao da ga spasiš? - Jer je bio jedan od nas.
Mora da misliš da sam toliko budalast.
Uvek si govorio da će krenuti na nas.
Nisam pomišljao da će upotrebiti Rejveninu DNK da to urade.
Kada si je poslednji put video? - Onog dana kada sam krenuo u Dalas.
I kakva je bila?
Jaka, odlučna, lojalna.
Kako joj je bilo?
Bila je... Mi smo bili...
Kapiram zašto ti je toliko značila.
Treba da si ponosan na nju, Čarlse.
Ona je tamo negde, bori se za naš cilj.
Tvoj cilj.
Devojku koju sam odgajio nije bila sposobna da ubija.
Nisi je odgajio, odrastao si sa njom.
Nije mogla da podnese da bude zauvek devojčica, zato je otišla.
Otišla je jer si joj ti ušao u glavu.
Nemam ja tu moć. Rejven je sama odlučila.
Ali sada znamo gde taj izbor vodi, zar ne?
Ubiće Traska, uhvatiće je, a onda će da nas zbrišu.
Neće ako je prvi nađemo. Neće ako sutra promenimo istoriju.
Žao mi je, Čarlse...
za ono što se desilo, stvarno.
Odavno nisam igrao.
Neću da igram iz sve snage. Možda onda imaš šansu.
Ti si prvi na potezu.
Diplomate iz celog sveta dolaze danas u hotel Rojal.
Ovo je istorijski dan, zvanični kraj američkog angažovanja u Vijetnamu.
Evo i ministra spoljnih poslova Južnog Vijetnama i drugih zvaničnika.
Samit počinje za jedan sat.
Hotel je uredio privatnu sobu gore za vaše specijalne goste.
Biće dovoljno vremena.
Dobar dan, svima. Zdravo. Hvala što ste došli.
Čestitam na pobedi u ovom ratu.
Znam da svi treba da se rukujete i slikate dole,
pa ću odmah preći na stvar.
Napolju je novi neprijatelj. Neprijatelj koji će učiniti vaše
arsenale beskorisnim, vaše armije bespomoćne a vaše nacije bez odbrane.
Biće vam potrebno novo oružje za ovaj rat. Ja ih zovem Stražari.
Nazvani su po drevnim čuvarima koji su stajali na kapijama citadele.
Imaju aeronautičke sposobnosti aviona harijer.
Naoružani su oružjem koje može da ispali više od 2.000 metaka u minuti,
termokeramička municija. Ali veličinu, snagu, brzinu...
to možete naći kod lokida ili boinga.
Ne, ono što čini Stražare tako posebnim je sposobnost
da ciljaju mutantske X gene.
Genetički sistem za navođenje koji može identifikovati metu na 800 m,
i neće pucati, ukoliko ne identifikuje metu.
Sa ovim oružjem neće biti ljudske kolateralne štete.
Kada je uključen, sistem ne može čak ni da se aktivira ovde.
Osim ukoliko ovde ima mutanta.
To mora biti nekakva greška. - Moje mašine ne prave greške.
Šta ste vi? - Uveravam vas...
Ja... - Ne, ne pucajte. - Uveravam vas da ne znam o čemu pričate.
Rejven.
Rejven, Rejven.
Rejven.
Čarlse. - Došli smo po tebe, Erik i ja, zajedno.
Nisam mislila da ću te više ikada videti.
Sećam se da sam ti davno obećao da ću da te štitim.
Znam da ti nisam ispunio obećanja...
Vulverin!
Da ćeš biti bezbedna, da ću te držati van njihovih ruku.
Eriče. - Eriče, šta to radiš?
Obezbeđujem nam budućnost.
Oprosti mi, Mistik, sve dok si živa, nećemo biti bezbedni.
Eriče. - Upotrebi svoje moći, Čarlse, zaustavi ga.
Ne može.
Klizi! Klizi nazad!
Gubim ga!
Strajkeru!
Završiće neko ono što sam započeo, Vulverine! Jednog dana!
Obuzdaj ga.
Gde sam?
Kako sam ovde došao? - Šta?
Ti si nama došao.
Ko si ti? - Čarls.
Čarls Ksavijer. - Ne znam te.
Šta je do đavola to?
Ja ću ovo da sredim. Idi ti samo. Zaustavi Erika.
Eriče, stani. - Žao mi je.
Eriče...
Ti si Logan, ono je Henk MekKoj, ja sam Čarls Ksavijer.
Proveo si poslednja dva dana sa nama.
Bio si na esidu. - Šta?
Neko ti je dao stvarno loš esid, da.
Samo se ti drži, preguraćemo mi ovo zajedno.
O, Bože, Kiti.
Gadno je ranjena.
Pod kontrolom je.
Profesore. - Šta ti se desilo?
Upravo sam video nekoga ko će mi naneti mnogo bola jednog dana.
Gde je Rejven? - Otišla je.
Šta? - Moramo da se gubimo odavde.
Hoćemo da znamo da li imaju ikakve veze...
Juče, Pariski mirovni samit je potresen
zbog prisustva neidentifikovanih agresora,
kakve svet nije video.
Masovna histerija obavila je naciju dok se ljudi pitaju:
Odakle su oni došli? Da li će se vratiti?
I najvažnije, da li su prijatelji ili neprijatelji?
To je bio dopisnik iz Londona, Tobi Eliot,
koji izveštava sa Pariskog mirovnog samita.
Sa čime ovde imamo posla? Nezvanično.
Pre 2 dana, ovaj čovek, Erik Lenšer,
pobegao je iz zatvora sa maksimalnom bezbednošću u Pentagonu.
Verujemo da je ova žena bivša Lenšerova saradnica.
Bili su zajedno na Kubi, na dan Krize, 1962.
On je takođe bio povezan sa Kenedijevim ubistvom.
Šta je sa onim stvorom?
Ne znamo šta je taj stvor, gospodine.
Zapravo, ne znamo niko od njih šta je.
Da, znamo. Oni su mutanti.
On ima moć da kontroliše metal.
Koliko znam, od toga vam je napravljena većina oružja.
A ona može da se pretvori u bilo koga.
U generala, pripadnika Tajne službe, čak i u vas, gospodine predsedniče.
Mogla bi da uđe u ovu kancelariju
i da naredi nuklearni napad, ako joj se hoće.
A to je samo njih dvoje.
Šta? Imamo li ikakve kontra-mere? Neku odbranu?
Nadao sam se da me to pitate.
To je eksperimentalni program, gospodine, van svakog protokola.
Hoćete da mi kažete da su ovi mutanti među nama a naša najbolja odbrana
su ovi džinovski metalni roboti?
Mnogi mutanti izgledaju kao mi.
Moji Stražari mogu da detektuju razliku.
Imam 8 prototipova spremnih za akciju.
Napravljeni su od polimera iz Ere svemira. Bez metala u oklopu.
Hoću da napravim demonstraciju.
Hoću da svet zna da možemo da ih zaštitimo.
Šta vam treba da ove stvari postanu operativne?
Već sam dao tu brojku Kongresu.
Nažalost, oni su izabrali da me odbiju.
Koštaće malo više da ih reaktiviram.
Šta god da vam treba. I još jedna stvar.
Ako uspemo da ih uhvatimo,
želeo bih nju, u svrhu istraživanja, naravno.
Užasna stvar.
Šta to?
Da se tako rodiš. - Stvarno?
Možete li zamisliti...
Gledaš se u ogledalo i vidiš da to zuri u tebe?
Da, mogu.
Šta mislite odakle je?
Mislite li da ima porodicu?
Da, ima.
Ako vidim da se makar i šraf pomera, zabiću ti ovo u grlo.
Kako si me našla? - Dobro si me naučio.
Prošlo je mnogo otkako smo bili ovoliko blizu.
Nedostajala si mi. - Pokušao si da me ubiješ.
Kako bi mi ostali mogli da živimo.
Kako to misliš?
Primio sam poruku iz budućnosti.
Nemoj da me lažeš.
Nikada nisam, i nikada neću.
Ljudi će iskoristiti tvoju krv, tvoje gene
da stvore oružje koje će nas sve zbrisati.
Samo sam radio ono što sam mislio da je neophodno
da nam osiguram budućnost. - Šta me sprečava da te ubijem sada
i da osiguram svoju budućnost?
Ništa.
Više nema veze. Imaju tvoju DNK. Tvoja krv je bila na ulici.
Čija je to krivica? - Moja.
Video sam njihove planove. Stvaraju oružje.
I sada imaju šta im treba da nastave dalje.
Moramo napasti sada dok još imamo prednost.
Videla sam previše prijatelja kako umiru, Eriče.
Ne želim rat.
Samo hoću čoveka koji ih je ubio. - Ovo je rat.
Šta ti se desilo?
Skrenula si s puta dok me nije bilo?
Da li si još Čarlsova Rejven?
Ili si Mistik?
Trask je neprijatelj.
Ubijanje jednog čoveka nije dovoljno.
Za tebe to nikada nije bilo dovoljno.
Zbogom, Eriče.
Šta se desilo? - Hajde. Gore.
Može li da hoda? - Treba mu serum.
Henk, mogu da ih čujem. Učini da prestane. - Doneću ga.
Saberi se. Još nije gotovo.
Ne veruješ u to. - Otkud znaš?
Kada ostanem bez njih,
ovo se vraća.
Svi oni se vrate.
Slušaj...
još sam ovde.
Ona je još tamo negde.
Treba nam tvoja pomoć, Čarlse.
Ali ne ovakav. Trebaš mi ti.
Ne možemo pronaći Rejven bez tvojih moći.
Dodao sam malo više jer si preskočio dozu.
Čarlse...
Henk, učini mi uslugu.
Da li bi mi pomogao da odem do svog kabineta, molim te?
Imam te.
Da li si siguran u ovo?
Apsolutno nisam.
Ovo stvorenje je neverovatno.
Njeni geni mogu da sadrže ključ same mutacije. Treba mi još.
To je sve što su sastrugali sa trotoara u Parizu.
Više od krvi.
Treba mi moždano tkivo, likvor...
Koštana srž.
Zamisli, Stražari koji mogu da se transformišu,
da se adaptiraju svakoj meti.
Kada bih samo mogao da se toga dočepam. Ova devojka...
To bi unapredilo program nekoliko godina,
decenije u budućnost.
Koliko je star vaš sin sada, majore?
Džejson? Puni deset godina. Možete li da verujete?
Još 8 godina kada će biti spreman za borbu.
Koliko naših sinova i braće smo vratili kući u plastičnim vrećama?
Možda 50... 55 hiljada?
Koliko još na drugoj strani?
Nikada pre u celoj ljudskoj istoriji,
nije postojao cilj koji bi mogao da nas ujedini kao vrstu.
Do sada.
Vi baš mrzite mutante, doktore, zar ne?
Naprotiv, pre će biti da se divim stvarima koje mogu da urade.
Posmatram mutante kao naše spasenje.
Zajednički neprijatelj. - Zajednička borba protiv konačnog neprijatelja.
Istrebljenje.
Mislim da će nam naši novi prijatelji pomoći da uspostavimo novu eru, Bile.
Novu eru istinskog...
i dugotrajnog mira.
Pažnja! Pažnja! Polazak transporta za dva sata.
Ponavljam, polazak transporta za dva sata.
Kada ste poslednji put bili ovde dole?
Poslednji put kada smo otišli da tražimo učenike. - Pre jednog života.
Dobrodošli, Profesore.
Rejven je ranjena. Neće brzo da se kreće.
Ovo su mišići koje dugo nisam upotrebljavao.
Čarlse!
Čarlse... Čarlse, da li si dobro?
Proveriću generator.
Nije u pitanju mašina, zar ne? - Ne mogu ovo da uradim.
Moj um... - Da, možeš.
Neće da funkcioniše. - Samo si malo zarđao.
Ne shvataš. Nije u pitanju to da li sam zarđao.
Mogu da okrenem prekidač, da ga upalim ili ne,
ali moja moć dolazi odavde. Dolazi iz...
A ono je slomljeno.
Osećam se kao jedan od svojih učenika, bespomoćno.
Bila je greška što smo došli ovde, što smo oslobodili Erika.
Cela stvar je bila jedna prokleta greška.
Žao mi je, Logane, ali poslali su nazad pogrešnog čoveka.
U pravu si.
Nisam pravi.
Zapravo, trebalo je da to budeš ti.
Ali samo sam ja mogao da fizički podnesem put.
I ne znam koliko vremena imam ovde.
Ali znam da davno...
Zapravo... davno od sada,
ja sam bio tvoj najbespomoćniji učenik.
I ti si otključao moj um. Ti...
si mi pokazao šta sam i šta mogu da budem.
Ne znam kako to da uradim za tebe. U pravu si, ne znam.
Ali znam nekoga ko bi znao.
Pogledaj u moj um. - Video si šta sam uradio Cerebru.
Ne želiš me u svojoj glavi. - Ne možeš napraviti veću štetu
od one koja već nije načinjena, veruj me. Hajde.
Ćao.
Zdravo, Logane. - Zdravo, Džin.
Ubij me. - Volim te.
Ti, siroti, siroti čoveče... - Pogledaj iza mene.
Ne, ne želim tvoju patnju. Ne želim tvoju budućnost!
Pogledaj iza moje budućnosti. Potraži svoju budućnost.
Tako je. Tako je.
Tako je.
Čarlse.
Ovo postaje od nas?
Erik je bio u pravu.
Čovečanstvo nam ovo radi. - Ne, ako im pokažemo bolji put.
Još veruješ?
Samo zato što neko posrne, skrene s puta...
ne znači da je zauvek izgubljen.
Ponekada svakome treba mala pomoć.
Nisam ja čovek koji sam bio.
Otvorim um i um me umalo ophrve.
Bojiš se i Cerebro to zna.
Svi ti glasovi...
Toliko mnogo...
bola.
Ne plašiš se njihovog bola, već svog, Čarlse.
I zastrašujući kao što može biti, taj bol će te ojačati...
Ako dozvoliš sebi da to osetiš... Prigrli ga...
i učiniće te mnogo jačim nego što možeš da zamisliš.
To je najveći dar koji imamo,
da nosimo njihovu bol bez da se slomimo.
A on je iznikao iz najljudskije moći...
nade.
Molim te. Čarlse, potreban si nam da opet osetimo nadu.
Našao si ono što si tražio?
Imamo ponovo energiju (moć). - Da.
Da, tako je.
Izgubila je previše krvi.
Ne može nastaviti u ovakvom stanju. - Nemamo izbora, Bobi.
Možemo ga probuditi. - Ne!
Treba im više vremena.
Gvirnuo sam u prošlost.
Ako sada probudimo Logana,
možemo usmeriti našu sudbinu na još mračniji put.
Treba im još vremena.
Rejven, stani. Prestani da bežiš.
Čarlse? Gde si? - Kod kuće.
Tamo gde treba ti da budeš. Treba da dođeš kući.
Znam šta treba da uradim.
Ako ubiješ Traska, stvorićeš bezbroj drugih poput njega.
Onda ću i njih da ubijem. - To su Erikove reči, nisu tvoje.
Devojka sa kojom sam odrastao nije bila sposobna da ubije.
Bila je dobra, pravična, puna saosećanja.
Imam saosećanje, samo ne za Traska.
Ubio je previše nas.
Neutrališi je, Čarlse, uđi joj u glavu.
Ne pušta me unutra. Jedva izdržavam. Nisam još dovoljno jak.
Znam šta je Trask uradio, ali njih nećeš oživeti ako ga ubiješ.
Poslaće te na put bez povratka.
Beskonačni ciklus ubijanja. Nas i njih...
dok ništa ne preostane.
Ali to možemo zaustaviti sada, ti i ja.
Samo moraš da dođeš kući.
Moram...
Nisi se uopšte promenio, Čarlse.
Kao što rekoh, tačno znam šta treba da uradim.
Gde je ona? - Na aerodromu.
Ukrcaće se u avion. - Gde ide avion?
U Vašington.
Momci, treba nešto da vam pokažem.
Vraćamo se nazad kroz vreme.
Postavio sam sistem koji sam dizajnirao
da snima bilo kakve vesti o Parizu,
sva tri kanala i PBS.
Sva tri? - Da, i PBS.
Pogledajte šta sam našao.
Sutra, ispred Bele kuće, predsednik će izvršiti javnu objavu.
Sa njim će biti sekretar odbrane, Ler.
Čak je tražio pomoć i od poznatog naučnika, Bolivara Traska,
njegovog specijalnog savetnika za borbu sa problemom mutanata.
Bela kuća...
Rejven ne shvata da ako ubije Traska tokom takvog događaja,
dok ceo svet gleda...
Onda sam došao ovde za džabe. - Ima još loših vesti.
Video sam izveštaj, našli su tragove njene krvi u Parizu.
Koliko znamo, već imaju njenu DNK.
Samo im to treba. - Da stvore Stražare budućnosti.
Postoji teorija u kvantnoj fizici da je vreme nepromenljivo.
Da je poput reke. Možeš da baciš kamenčić i da stvori mreškanje,
ali struja uvek samu sebe ispravi.
Bez obzira šta god da uradiš, reka nastavlja da teče u istom smeru.
Šta hoćeš da kažeš? - Hoću da kažem...
šta ako je rat neizbežan,
šta ako joj je suđeno da ubije Traska...
Šta ako je ona jednostavno takva.
Samo zato što neko posrne, i skrene s puta,
ne znači da je zauvek izgubljen.
Ne verujem u tu teoriju, Henk.
Ne mogu da verujem da je ona takva.
Pripremi avion. Idemo u Vašington.
VAŠINGTON
Da li si dobro? - Biću.
Šta god da se danas desi, treba da mi nešto obećaš.
Pogledao si u moj um i video si mnogo lošeg
ali, video si i dobro takođe.
X-mene.
Obećaj mi da ćeš nas naći.
Iskoristi svoju moć, okupi nas.
Usmeravaj nas, vodi nas.
Storm, Skot...
Džin...
Ne zaboravi ta imena.
Ima nas mnogo. Bićete nam potrebni, Profesore.
Daću sve od sebe. - To je dovoljno.
Veruj mi.
12 transportera pristižu, 15 kilometara.
Našli su nas.
Hiljade ljudi iz celog sveta će se okupiti ovde danas
da posvedoče istoriji zajedno sa novinskim ekipama
iz najmanje 50 različitih zemalja.
Hvala.
Mogu li videti vaše pozivnice, molim? - Da, možete.
Ova dvojica su sa mnom. - Možete proći. - Hvala.
Logane. - Molim vas. Ovamo, gospodine.
Nisam je još našao ali mora da je ovde.
Dame i gospodo, predsednik Sjedinjenih Američkih Država.
Moji dragi Amerikanci,
danas se suočavamo sa najvećom pretnjom u našoj istoriji, mutantima.
Pripremili smo se za ovu pretnju.
Da citiram besmrtne reči Roberta Openhajmera...
Gle, svet više neće biti isti.
Mogu li vam pomoći?
Ne, ne možete.
Evo ih stižu.
Ovo je zbog vas, braćo i sestre.
Rejven!
Imam je! - Pusti me, Čarlse!
Tamo, vidite li? Član Tajne službe.
Levo od pozornice. - Vidim ga. - Idite.
Šta do đavola radiš? Nisam ti rekao da ih aktiviraš.
Nisam.
Rejven, molim te saslušaj me.
Data nam je druga šansa da definišemo ko smo.
Nemoj to da radiš.
Gospodo, ne možete dalje od ove tačke.
Ne možemo toliko njih da zaustavimo. - Ne, ali možemo da ih usporimo.
Eriče!
Prolazimo! - Brzo!
Storm!
Otvaraj!
Požurite! Požurite!
Pazite na glavu.
Prebacite na DEFCON 3. Šifra crveno, g. predsedniče.
Kakva nam je spremnost PVO? - Alarmirana je.
Šta se tamo desilo? - Srediću to.
Rekli ste to ranije. Hteo sam da ostavim utisak.
Sada ceo prokleti svet zna da ne možemo da ih zaštitimo.
Srediću to! - Bolje bi vam bilo!
Čarlse!
Da li su svi dobro?
Ne!
Iza tebe!
Sada!
Verovatno ne treba da pitam tako nešto, ali u budućnosti,
da li ću preživeti? - Ne.
Ali to možemo promeniti, zar ne?
Uradi ono za šta si stvoren.
Gde si?
Ja ću ovo! Idi!
Dragi Bože, ne!
Toliko o tome da si ti taj koji preživljava.
Jedan od njih je ovde unutra.
Ne, ne, ne! Ne ubijajte to! Treba mi ga živo!
Šta je to?
Napravili ste ova oružja da nas uništite. Zašto?
Jer se plašite naših darova.
Jer smo drugačiji.
Čovečanstvo se uvek plašilo onoga što je drugačije od njega.
Ovde sam da vam kažem, da kažem svetu...
U pravu ste što nas se plašite.
Mi smo budućnost.
Mi ćemo naslediti ovu zemlju.
I ko god nam stane na put pretrpeće istu sudbinu
kao ovi ljudi koje vidite ovde.
Danas je trebalo da demonstrirate svoju silu.
Umesto toga, daću vam malu viziju
uništenja koje moja rasa može sručiti na vašu.
Neka ovo bude upozorenje svetu.
A svojoj braći i sestrama mutantima tamo negde kažem ovo:
Nema više skrivanja, nema više patnje.
Živeli ste u senkama, sramu i strahu predugo.
Izađite! Pridružite mi se!
Borimo se zajedno u bratstvu naše rase!
Nova sutrašnjica koja počinje danas.
Sve te godine protraćene boreći se jedan protiv drugoga, Čarlse.
Da imamo nekoliko njih dragocenih nazad.
Gospodine predsedniče! - Odstupite! Rekao sam da odstupite!
Hoćeš da ostaviš utisak? Ubij me, u redu.
Ali poštedi sve ostale.
Veoma herojski, g. predsedniče,
ali niste imali nameru da poštedite nijednog od nas.
Budućnost naše rase sada počinje.
Nekada si bila preciznija. - Veruj mi, i dalje sam.
Izađi mi iz glave, Čarlse! - Rejven!
Molim te ne pravi od nas neprijatelje danas.
Pogledaj oko sebe, već smo neprijatelji.
Nismo svi,
jedino što si dosad uradila bilo je spasavanje života ovih ljudi.
Možeš da im pokažeš bolji put.
Neutrališi je, Čarlse.
Pokušavao sam da te stavim pod kontrolu otkako smo se upoznali,
i pogledaj gde nas je to odvelo.
Sve što će se sada desiti, u tvojim je rukama.
Imam veru u tebe, Rejven.
Sav je tvoj, Čarlse.
Ako im dozvoliš da me uhvate, mrtav sam. Znaš to.
Znam.
Zbogom, prijatelju stari.
Zbogom, Eriče.
Da li si siguran da je trebalo da ih pustiš?
Da, imam nadu u njih.
Doći će vreme, Henk, kada ćemo svi biti zajedno.
Šta je sa Loganom?
Bakminster Fuler je sjajan primer arhitekte
čije ideje su bile veoma slične onim...
Dobro jutro, Logane. Kasno počinješ.
Idi na ručak. Svaka čast. - Hvala. - Stvarno svaka čast.
Storm.
Džin...
Ćao, Logane.
Da li si dobro?
Ovde si?
Gde bih inače bila?
Polako, druže!
Neke stvari se nikada ne menjaju.
Drago mi je što te vidim, Skote.
Vidimo se kasnije, Džin.
U redu.
Profesor... - Logane, da li je sve u redu?
Da.
Da, mislim da jeste.
Uspeli ste. - Šta sam uspeo?
Logane, zar ne treba da predaješ nekom odeljenju?
Da predajem odeljenju? - Da, istoriju.
Istoriju.
Zapravo, dobro bi došla mala pomoć oko toga. - Oko čega pomoć?
Skoro oko svega što se desilo nakon 1973.
Mislim da je istorija koju ja znam malo drugačija.
Dobrodošao nazad!
Drago mi je što te vidim, Čarlse.
Drago mi je što ih sve vidim.
Dakle, imao sam obećanje da održim.
Ti i ja moramo puno toga da nadoknadimo.
Da.
Šta je poslednje čega se sećaš?
Davljenja.
Prošlost, novi i nesiguran svet.
Svet beskonačnih mogućnosti.
MUTANTI SPASILI PREDSEDNIKA I KABINET PROGRAM STRAŽAR OTKAZAN
I beskonačnih ishoda.
Zezaš li me? - Živ je!
Bezbrojni izbori definišu našu sudbinu.
Svaki izbor, svaki trenutak, je mreškanje u reci vremena.
Šta hoćete da uradimo sa njim, majore Strajker?
Ako imate dovoljno mreškanja, onda možete promeniti tok struje.
Ja ću ga preuzeti odavde.
Jer budućnost nikada nije stvarno predodređena.