Mestere gir aldri opp.
Jeg trodde vi var kvitt den!
Plundar trodde feil!
Ikke tro mer. Bare løp!
Inn i vognene!
Fungerer disse fortsatt?
Jeg holder med prinsessen,
den ser gammel ut!
Den funker!
Hjelp meg, Korgran!
På tide å dra! Alle om bord!
Jeg sa den funket!
Det kalles en god idé.
Det går for fort!
Hold fast!
På den siden. Fort!
Hvem bygger en slik bane?
Jeg tror jeg må spy.
Det var nære på.
Ned!
Hva er det?
Enda en god idé.
Har alle det bra?
Korgran har hodeverk.
Hele kroppen verker.
Hvor er vi?
Cole?
Hva er det?
Jeg vet ikke.
Jeg får en merkelig følelse av dette stedet.
Hva er det?
Det er Den gamle tunga.
Språket mine eldste ruller er skrevet på.
Hva står det?
Noe om fjellets hjerte?
"Passer her for å komme til tilfluktsstedet.
Bare de som er ett med jorden."
Jeg undres...
Hva betyr det?
"Fjellets hjerte"
er navnet på tempelet til Jordens mestere.
Noen tror det er i Shintaros fjell.
Det har aldri blitt funnet.
Jeg kjenner historien! Den står i en bok jeg har.
Berømte steder å finne først,
av Clutch Powers.
Hva er der? Skatter? Tyvegods?
Noe enda mer verdifullt.
Edelstener!
Læren om "spinjitzu-bursten".
-Hva? -Det er en mektig kraft.
Kun en elementmester, omgitt av sitt element,
kan oppnå det.
Det er nevnt i tidlige spinjitzu-skrifter.
Din mor ville lære bursten,
men klarte det aldri.
Det er mye jeg ikke vet om henne.
Hvordan åpnes den?
Hjelp til, Korgran.
Er legenden sann,
åpnes dørene bare for dem
som er ett med jorden.
En jordelementær.
Du kunne sagt det til Korgran før.
For en skjønnhet.
Vi ser på noe de færreste har sett.
Hvem er det?
Coles mor, Lilly.
Se!
Se på dette!
Hva er det?
En robot.
Jeg har aldri sett maken.
Den ser ut til å være laget av stein?
Kanskje byggerne her brukte den
til å bygge tempelet.
Tror du den virker?
Det er ingen kontroller.
Bare en haug med rare krystaller.
Og dette skrotet.
Denne statuen ble laget med kjærlighet og takknemlighet av geckler og muncer.
Cole.
Hun lærte visst å gjøre det.
Hva er det lyset?
Elementenergi.
Kraft.
Jordens kraft.
Cole!
Du må prøve!
Jeg kan ikke. Jeg vet ikke hvordan!
Men du er en jordelementær!
Lærer du spinjitzu-bursten,
kan du bruke den mot min far og befri alle i gruvene.
Vi vet ikke om min mor kunne det.
Hva om det var Befrielsens sverd?
Men vi har ikke sverdene.
Bursten er vår eneste sjanse.
Du må prøve.
Ok. Greit.
Men jeg lover ingenting.
Ok, la oss få gang på spinjitzu-bursten.
Hva gjør jeg?
Spør du meg?
Jeg vet ikke.
Du er mesteren.
Jeg vet ikke noe om denne typen spinjitzu.
Det er bare kjent for jordelementære.
Du må åpne sinnet ditt.
Du må oppdage sannheten i deg.
Ingenting skjer.
Kjenner du noe?
Ingenting.
Det skjer fortsatt ingenting.
Stemmer.
Kan dere la være?
Det var ikke bursten, eller hva?
Nei.
Kom igjen, dumme fjell!
Gjør noe!
Var det meg?
Det ristet hele fjellet!
Høres ut som torden!
Jeg må ta en titt.
-Hva gjør han? -Soppmagi.
Han lager bildene igjen.
Det er ikke bilder.
Det er fremsyn.
Jeg har oppdaget en egen blanding av lav og mose
som avslører ting som skjer langt unna.
Observer!
-Hei! -De andre ninjaene!
Hvor er de?
Hva har skjedd?
Stille.
Se.
De er i vansker!
Kjemper de mot dragen?
Det må være Sorgbringeren.
Sorgbringeren?
Dragen på bildet med mamma?
Vi må gjøre noe!
Vi må hjelpe!
Kun spinjitzu-bursten kan seire mot noe så mektig.
Jeg klarer det ikke!
Vennene våre er i trøbbel,
og vi kaster bort tid her i dette
ubrukelige tempelet!
Mester Wu?
Tilgi meg, men i stedet for å ikke gjøre noe,
bør du hjelpe Cole.
-Unnskyld meg? -Cole trenger deg. Du hjelper ikke til.
Cole er ikke lenger en elev!
Han er en dyktig ninja og en elementmester.
Han har ikke trengt meg på lenge.
Det ser ikke slik ut.
Opp på beina, Cole.
Hva er poenget?
Vi har jobb å gjøre.
Jeg klarer ikke.
Jeg er ikke min mor. Jeg klarer ikke bursten.
Med mindre du vet hvordan?
Det gjør jeg ikke.
Da må vi finne en annen måte.
Vania har rett.
-Vania? -Jeg har sviktet.
Hva har vært hovedbudskapet
i all min lære?
Jeg venter.
-En ninja gir aldri opp. -Nettopp.
En ninja gir aldri opp.
Og fra nå av, gjør heller ikke mestere det.
De ville aldri gitt oss opp, og vi gir heller ikke opp.
Burst eller ei, vi har en drage å hamle opp med!
Tekst: Linn Olsen