ET SPINKELT HÅP
Zane?
Jeg forstår ikke.
Hvordan er det mulig?
Hva kalte du meg?
Du heter Zane.
Husker du ikke?
Gå unna.
Du snakker til iskeiseren.
Jeg kom for deg, Zane. Jeg skal ta deg med hjem.
Dette er hjemmet mitt.
Nei, Ninjago er hjemmet ditt.
Ninjago?
Prøv å huske, Zane.
Vi var sammen.
Vi kjempet mot Aspheera, og hun sendte deg hit.
Ikke hør på ham. Han lyver.
Det er sant.
Du må huske noe.
Eller noen.
Mester Wu eller Pixel, eller Kai?
Hvem?
En gang vasket jeg klærne deres sammen, og klærne dine ble rosa.
Du måtte være en rosa ninja. Husker du?
Nei.
Han vil bedra deg.
Forvirre deg.
Jeg kan ta meg av ham.
Du holdt Bokrullen om forbudt Spinjitzu.
Den må ha fordervet deg.
Hvor lenge har du vært her og holdt den?
I mange tiår.
Tiår?
Tiden må virke annerledes her. Jeg forstår ikke hvordan, men...
Rullen har fordervet deg og kreftene dine.
Du må slippe den.
Han vil ta staven.
Ikke hør på ham.
Dette er ikke deg. Du er snill.
Du er vennen min og må stole på meg.
Slipp den.
Han vil ta den fra deg.
Ta ham!
Nei!
Se på dette forræderiet.
Først snakker han om vennskap, så vil han ta staven.
La meg ødelegge ham.
Lås ham inn i fangekjelleren.
Men...
Du hørte meg.
Dere hørte keiseren. Til fangekjelleren.
Hva er galt, Krag?
Han lukter noe.
Hva da?
Ikke de igjen.
Det er for mange av dem.
-Hva gjør vi? -Gjør det samme som meg.
Etter tre.
Én.
To.
Tre!
Var det planen?
Hvor løper vi?
Der! Se!
Bounty.
Ikke denne gangen.
Kverk dem!
-Det holder dem ikke unna lenge. -Vi bør få denne til å virke igjen.
Er du våken?
Ja. Hvem er du?
En fange, som deg.
-Hva heter du? -Lloyd.
Velkommen til iskeiseren fangekjeller.
Jeg er Kataru.
Kataru?
Akitas bror? Bjørnen?
-Hvordan vet du det? -Hun fortalte meg alt.
Søsteren min er borte. Isdragen frøs henne og de andre.
Nei, hun lever. Vi reise hit sammen.
Sverger du?
-Sverger du på at hun lever? -Ja, hun lever.
Hun trodde du var død, og at dragen tok deg.
Boreal. Den gjorde det.
Men den ødela meg ikke.
Den tok meg med hit som en gave til mesteren.
-Hvor lenge har du vært her? -Jeg...
Jeg vet ikke. Jeg prøve å telle dager og måneder.
Men jeg ga opp.
-Det er umulig å rømme. -Det finnes alltid en måte.
Sånn skal det låte.
Så håpefull. Så selvsikker.
Men det er noen detaljer du ikke vet om.
Som lenkene rundt hendene dine.
De er laget av fordervet is.
Om de kan hindre en formling fra å skifte form, kan de også styre deg.
Din feiging! Din løgner!
Jeg vet ikke hvordan du lurte Zane, men han ser snart hvem du virkelig er.
Hva jeg er?
Jeg er rådgiveren hans.
Og du er bare en forræder og en spion.
Og snart skal jeg ta meg av deg, slik jeg tar meg av alle som plager meg.
Unnskyld.
-Jeg skulle ønske jeg kunne gi deg håp. -Det finnes alltid håp.
Akita og vennene mine er der ute.
Og ninjaer gir aldri opp.
De gir aldri opp.
Skal vi gi opp?
Nya er flink til å fikse ting, men dette er latterlig.
Prøv igjen.
Jeg tror det virker.
Absolutt. Lyset ble tent.
Jeg tror jeg har det nå.
Det var verre.
Jeg prøver motsatt, negativ i positiv, positiv i negativ,
og la oss få ut denne.
-Trenger vi ikke den? -Burde du rive ut deler slik?
-Har du lyst til å prøve? -Nei, du gjør en god jobb.
Hva er det? Lukter du noe?
Å nei.
Vi har et problem. De er tilbake.
Jobb fortere, Nya.
-Jeg vet ikke hva disse gjør. -Det er nok bremsene.
-Unødvendige. -Prøv nå.
Krag!
Dette er ikke bra.
-Cole har rett for en gangs skyld. -Hei.
Kom igjen, din skraphaug. Hvorfor vil du ikke starte?
Kom deg inn, Krag. Kjør!
Hold fast, alle sammen. Nå drar vi.
Ja!
-Spar kreftene dine. Det går aldri. -Det må være noe vi kan gjøre.
Vi kommer oss bare ut om noen slipper oss ut.
Og det kommer ikke til å skje.
Hva gjør du her?
Jeg vurderer å gjøre noe dumt.
Jeg vurderer å hjelpe deg.
Men jeg vil vite noe først.
Er det sant det du sa?
At keiseren en gang var snill?
Ja.
Tror du at du kan vekke ham?
Om jeg tar fra ham staven, ja.
Han kommer til å huske.
Jeg håper du har rett.
-For jeg går over til din side. -Velkommen til motstandsbevegelsen.
Tekst: Trine Friis