RESANDETRÄDET
Hur mår ni?
-Som strumpor i torktumlaren. -Jag svalde mina tänder.
Vi är framme i Aldrigriket.
Vad var det?
Vi måste ut härifrån, nu!
Vänta, har du resandeteet?
-Så vi kan komma hem. -Va?
Det är teet som kan ta oss hem när vi hittar Zane. Har du det?
Å nej.
-Cole, Cole, Cole... -Du har svikit oss.
Det är där inne. Hämta det så får du vara vår vän igen.
Men den faller ju.
Det skulle du tänkt på innan du glömde teet.
Jisses.
Kära nån. Rasa inte.
Cole? Cole, vakna!
Det är ingen fara, kompis.
Du!
Hur kunde du?
Du skickade in mig i Bounty igen och så föll den.
Vad gjorde jag?
-Cole, ta det lugnt. Det var en mardröm. -Och du! Du sa att jag hade svikit er.
Det var ett misstag. Ibland blir det bara så.
Hör du, vi förstår. Det är ingen fara.
Visst. Det var inte vad du sa i drömmen.
Jag orkar inte.
-Ska vi gå efter honom? -Han lugnar sig.
Is och vatten.
De är olika men samma sak.
Du måste bara minnas vem du är och tro på dig själv.
Bra.
Jag känner att det ändras.
Det fryser till is. Det blir svårare.
Förändring kan inte undvikas. Det är alla tings natur.
Det är livet själv.
Men det förblir ändå vatten.
Du måste känna sanningen.
Kämpa inte emot. Välkomna förändringen.
Tro på dig själv, Nya.
-Jag kan inte. Det är omöjligt. -Den kommer att lyda.
När nöden är som störst måste du minnas vem du är.
Försök igen.
Nya. Jag tror de andra...
Oj, du höll på med... Förlåt. Cole gör fel igen.
Cole, vänta!
Kom. Försök igen.
-Hej, grabben. Vad är det? -Herr Ninja. Det är ingenting.
Kalla mig Cole.
Jag skulle leka med mina kompisar, men jag tappade bort bollen.
Nu hatar de mig säkert.
-Jag förstår. -Hur kan du förstå det?
Du är ju en ninja. Ni är aldrig rädda för nåt.
Jo, och jag gör också misstag.
Ibland. Små misstag.
De påminner en om dem om och om igen tills...
Kan du inte leta upp en annan boll? Eller göra en?
-Hur? -Inte vet jag. Av snö kanske.
Vilken bra idé!
-Har du också problem, herr Ninja? -Ja.
Jag har också tappat bort nåt. Nåt viktigare än en boll.
Nu kommer vi kanske aldrig hem igen.
Men det är inte svårt. Gå bara till Resandeträdet.
Resenärer som fastnar går alltid dit.
Vänta.
Sa du Resandeträdet?
Jag hoppas det är vad det låter som. Är det här?
Nej, där uppe.
Tack för hjälpen! Gå till dina vänner nu. De väntar nog på dig.
Hejdå, herr Ninja. Lycka till.
Ingen fisk, precis som jag sa. Vilket slöseri med tid.
Det sa du inte. Det var jag som sa det.
Hur kunde det finnas fisk på ett berg...?
Uthaug.
Uthaug!
Håll i dig.
Ta min hand.
Ta tag.
Dra upp mig, fort!
-Jag orkar inte, du är för tung. -Vad menar du med det?
-Hej på er. -Oj, vilken tur att...
Här är lite av vår sista torkade fisk.
Va?
Vi hörde om en bäck som inte var frusen...
Men den var genomfrusen, precis som allt annat.
Utan dig hade det här blivit vår sista resa.
Jag kom bara för att jag gick vilse på väg till Resandeträdet.
-Letar du efter trädet? -Ja. Vet ni vägen?
Där uppe.
Men du kan inte gå den vägen. Där bor Krag.
Krag? Vad är en Krag?
"Vad är Krag?"
Inget viktigt, bara en levande mardröm!
Ett åtta meter stort odjur som vaktar trädet, med röd päls, gula tänder...
Gul päls och röda tänder.
Röda tänder? Var hörde du nåt så dumt?
Det är inte dumt, Boma. Min farfars farfar har sett det.
Och min mormors mormor var med, och hon såg bättre än honom.
Vänta nu.
Har nån av er sett Krag?
-Nej. -Inte direkt.
-Hur vet ni att han finns, då? -Vi har hört honom.
Han vrålar på nätterna.
Hör själv.
-Det var du! -Va?
Dina läppar rör sig.
-Förlåt. -Han sover nog.
Jag är inte rädd. Men är trädet verkligt? Har ni sett det?
-Nej. -Inte direkt.
Perfekt.
Krag eller inte, jag måste veta säkert. Jag måste försöka.
Vi ses, killar.
Resandeträdet.
Va?
Krag!
-Hej, Nya. Har du sett Cole? -Vi börjar bli oroliga för honom.
-Inte sen i morse. -Er vän är där uppe.
-Va? -Cole?
Han är i bergen. Vi sa åt honom att inte gå dit.
Han lyssnade inte. Han letar efter Resandeträdet. Där uppe!
Typiskt.
Undertexter: Sara Palmer