Lita aldrig på en människa.
När min far levde, den förste Spinjitzumästaren,
rådde fred mellan människor och serpenter.
En bräcklig fred.
Människor fick inte beträda serpenternas rike,
och serpenterna fick inte beträda människors.
Jag är less på sjön. Jag vill inte bada i dag.
-Vad vill du göra? -Gå ditåt.
Vi får ju inte gå till serpent-dalen.
Far lovade kung Mambo, ju.
Ingen behöver få veta nåt. Vi kikar in och skyndar tillbaka.
Kom igen! Vill du inte se Serpentine?
Är du inte ett dugg nyfiken?
Oj!
Nu har du kikat, nu går vi innan nån...
Ni...
...är den förste Spinjitzumästarens barn?
-Ja, herrn. -Förlåt!
-Vi... -Tig!
Ni har i dårskap riskerat människors och serpenters mångtusenåriga fred.
Ert dumma tilltag har försatt mig i...en svår situation.
De är Förste Spinjitzumästarens barn, herre.
Vi måste agera ytterst försiktigt.
Sätt dem i en cell över natten. Låt dem begrunda sin dårskap.
Ytterst vist.
Typiskt, det här är ditt fel!
-Jag berättar allt för far! -Du ville också hit!
-Jag frågade och du sa... -Nej!
Jag sa att vi inte borde, men du sa...
Är det sant?
Är ni Förste Spinjitzumästarens barn?
V-vem är du?
Vad vill du?
Jag kallas Aspheera.
Jag ska bli häxa i kungens tjänst.
Berätta: Känner ni verkligen till Spinjitzuns hemligheter?
Är priset det rätta kan jag kanske hjälpa er. Jag kan öppna dörren.
Jag kan redan flera besvärjelser. En av dem kan böja stål.
-Vad då för pris? -Vi har inga pengar.
Jag menar inte mynt.
Jag söker bara...vänskap.
Nog kan serpenter och människor vara vänner?
Mellan vänner måste det finnas tillit.
Delande.
Ni måste dela Spinjitzus hemligheter med mig.
-Visst, släpp ut oss! -Du också.
Jag vill höra dig säga detsamma.
Lova mig.
Alltså...jag lovar.
Aspheera befriade oss och vi sprang hem.
Och var har ni varit?
Vid sjön. Vi fick napp, men reven brast. Sen dess har vi försökt ta fisken igen.
Jaså?
Vad arbetar du med, far?
Nåt nytt.
-"Den förbjudna Spinjitzuns konst"? -Förbjudna?
-Är de till oss? -Nej. De är på tok för mäktiga.
I säng med er nu, båda två. Gå.
Den natten kunde jag inte sova. Mitt löfte ansatte mig.
Ett löfte Garmadon inte tänkte hålla, men jag kände att jag måste det.
Så dagen därpå återvände jag.
Men jag avkrävde henne ett löfte i gengäld.
Vadå för ett löfte?
Svär att aldrig använda Spinjitzu i onda syften.
Hon gav sitt ord och jag litade på henne. Vilket jag fick ångra.
Under tiden som följde lärde jag henne Spinjitzuns hemlighet.
-Var var du? -Ingenstans.
Ljug inte, jag såg dig! Med ormen!
Du lär henne Spinjitzu!
-Jag måste, vi lovade ju. -Hon går inte att lita på.
-En slemmig orm. -Säg inte så om henne!
Du...gjorde illa mig!
Vi bytte knappt ett ord på flera veckor.
-Vad har hänt? -Kung Mambo har störtats.
Av en serpentdrottning som kan Spinjitzu, och nu går hon mot oss!
Ge er av medan ni kan.
Jag behöver din hjälp.
Med vad?
Jag berättade för Garmadon, och vi slöt fred.
Vi hoppades kunna göra det vi gjort ogjort.
Men då måste vi trotsa far en andra gång.
De förbjudna skriftrullarna.
Skriftrullarna gav oss helt nya krafter. Det kändes som om...
...vi nått vår sanna potential på ett ögonblick.
En underbar känsla.
Och samtidigt fruktansvärd.
Mambo V har svikit er! Vapenvilan bröts.
Och vad gjorde han? Ingenting!
Han är svag. Svag!
Men det är inte jag. Skåda Spinjitzus kraft!
När jag väl tagit makten över Ninjago tror jag att jag ska döpa det...
...efter mig själv.
"Asphago"?
"Aspheera", idiot!
Jaha, mycket bättre.
Vilket hemskt namn.
Ni...
Du svor att inte använda Spinjitzu i onda syften!
Är det ondska att vara stark, att sträva?
Att knuffa undan svaga och ta makten?
Å, Wu...
Du har mycket kvar att lära om världen.
Du lärde mig en sak: Lita inte på en orm.
Vakt!
Jag tar dem, du fixar henne.
"Fixa" mig, om du kan.
-Nu när jag känner alla era hemligheter. -Inte alla.
Du bedrog mig. Du lovade att lära mig Spinjitzu.
Men det där har jag inte sett.
Jag bedrog dig inte. Jag lärde dig bara inte allt.
Jag ger mig! Ger mig!
Och så besegrades Aspheera.
Skriftrullens kraft var större än hennes häxkonster.
Kung Mambo återinsattes på sin tron, och freden bestod.
Och Aspheera?
Hjälp mig, snälla. Som jag hjälpte er!
Kung Mambo har avgjort ditt straff. Du ska magiskt gravsättas
till dess att dina synder har glömts.
Wu, jag ber dig: Släpp ut mig!
Du tänkte slå Ninjago med krig och död.
Jag skonade dig och din bror. Jag ber dig inte om mer. Släpp ut mig!
Jag räddade dig - och du förråder mig?
Överger mig?
Din förrädiske hund!
Din svikare!
Du ska få sona detta, Wu! Hör du mig?!
Om det så tar mig ettusen år, så ska jag få min hämnd!
Undertexter: Henrik Brandendorff