Ninjago konfidensielt.
Ninjago by.
Byen min.
Jeg kjenner den som innsiden av egne kretser,
og derfor vet jeg...
...at den har en mørk side.
Mine bestevenner er fanget i et videospill
kalt Prime Empire.
Ja, du hørte riktig.
De er fanget der av en skurk, kalt Unagami.
Men det er ikke hans ekte navn.
Det er så falskt som en bruktbilselgers smil.
Han heter Milton Dyer,
dataprogrammereren som designet Prime Empire.
Det eneste håpet for å få dem ut av spillet,
er å finne Dyer i den ekte verden.
Min verden.
Jeg fisket etter spor,
men jeg befinner meg på et hav av blindspor.
Så...
...kom hun inn.
Der er du.
Sa hun, og sendte et glimt av lys i min dystre verden.
Hvem snakker du med?
Og hvorfor er du kledd slik?
Siden vi gjør detektivarbeid, sporer opp noen,
lastet jeg ned detektivbøker og filmer som forskning.
Og det har med hatter å gjøre?
Ifølge analysene mine,
bruker alle vellykkede detektiver frakk og hatt
mens de skildrer tankene.
Jeg bruker samme metodikk.
Det virker lite trolig at hatt og beskrivende monologer
er viktige faktorer for utfallet.
Jeg har prøvd alt annet, uten hell.
Dette må virke.
Greit.
Jeg har en ny mulig metode.
Et spor?
-Hva? -Detektiver sier "et spor".
Ok, jeg har "et spor".
En kilde som vil dele info.
Så en kanarifugl vil kvitre?
Hvem er det?
Husker du dette bildet?
Jeg sporet vennen hans til Laughys karaokebar.
Kanskje han vet hvor Dyer er.
Så,
ryktet i gata ga oss et hett tips om en idiot vi måtte presse.
Det var tid for disse to å steppe inn.
Jeg hadde vært her før.
Det var en tarvelig bule som serverte billig boba-te.
Når vi kom inn,
så alle toskene på oss.
Hei! Snakker han til oss,
eller om oss?
Jeg liker det ikke.
Kanskje det er nok detektivskildring?
Sa hun, nervøst,
for ut i fra blikkene til bøllene,
var det tydelig at vi var i trøbbel.
Zane! Pixal!
Jøss! Så godt å se dere!
Hva bringer dere til min karaokebar?
Dareth, hallo.
Minnet mitt sier at du eier dette stedet.
Ikke si det, jeg vet:
dere trenger hjelp av den brune ninjaen?
Brun ninja?
La meg gjette,
de andre har gått seg vill i et rike og dere må finne noe for å få dem tilbake?
Det er overraskende nøyaktig.
Ja, det skjer ofte med dem.
Må elske dem.
Vent, jeg henter tingene mine.
Hei, dere to!
Jeg har en høne å plukke med dere.
Dere fikk broren min i fengsel.
Godt mulig. Hvem er broren din?
Flyktedue.
Hvem?
Flyktedue.
"Skriket hans fyller natten!"
Navnet er ukjent.
Dåren var stor som en okse, og stinket som en også.
Hva sa du?
-Ikke den skarpeste kniven i skuffa. -Hei!
Men om han ønsket en kamp, ville jeg gi ham en.
Ja?
Få se på det.
Ta ham, gutter!
Jo større de er, jo hardere faller de.
Derfor bestemte jeg meg for å gi ham en uppercut på glasskjeven.
En uppercut?
Blokkert!
Drakten må ha krympet, for den er litt trang rundt...
Vent.
Startet dere uten meg?
Slapp av, jeg hjelper...
...dere.
Evnen hans til å forutse mine trekk var urovekkende.
Men jeg tenkte et høyreslag ville nåle ham fast.
Høyreslag? Blokkert!
Nå er du min, ninja.
Den gode nyheten var at hun reddet Nindroid-baconet mitt.
Den dårlige nyheten var at den vi så etter var nok borte.
Hvem så dere etter?
En venn av Milton Dyer.
Dyer?
Har ikke hørt det navnet på lenge.
Jackpot.
Var du hans venn?
Ja. Da vi var barn. Navnet er Tony.
Vi setter pris på alt du vet om Dyers tilholdssted.
Du er ikke den første som spør om ham.
Journalister har kommet, men
jeg fortalte dem aldri noe fordi Milty fortjener privatliv.
Men du snakker nå?
Med Prime Empire-greia som skjer, ungene som forsvinner,
er det på tide å snakke.
Ut med det.
Hvor er Dyer?
Jeg vet ikke helt, men jeg vet dette:
sjekk ut Buddys Pizza.
-Hvorfor? -Han spilte sitt første videospill der.
Der fant han sitt livs kall som programmerer.
Han kalte det Videospillby.
Dro alltid dit som voksen for inspirasjon.
Buddys Pizza var ikke annerledes enn andre pizzasteder,
bortsett fra at den hadde de beste spillene.
Den ble stengt av purken grunnet forsvinningene.
Noen kommer! Kom!
Det var nesten rekord.
Barn har sneket seg inn for å spille,
på grunn av byens videospillforbud.
Du begynner å gå meg på nervekretsene.
Skal du snakke slik hele tiden?
Øynene viste irritasjon,
men hjertet avslørte at hun respekterte mine metoder.
Hjertet avslørte ikke det.
Hele meg er irritert.
Jeg hadde en jobb å gjøre.
Jeg måtte vise at jeg visste hva jeg gjorde.
Pixal! Ned!
Jeg hørte rykte om at dere snuste rundt om Dyer.
Det var bare et tidsspørsmål før dere dukket opp her.
Gjør Mekanikeren også den detektiv-greia?
Dette er bare rart.
La oss gruse dem.
Zane!
Vi må...
Unagami vil bli fornøyd.
Zane?
Zane!
Jeg var desperat og villig til å prøve alt,
selv Zanes detektiv-teori.
Jeg tok på hatten og satset alt.
Det måtte være et spor et sted i denne gale verden.
Partneren min var kanskje tapt, men ikke motet mitt.
Svaret måtte være her et sted som Dyer kalte Videospillby.
Stemmeaktivert passord "Videospillby" akseptert.
Jeg var overrasket at Zane hadde rett.
Å snakke høyt med en rar stemme hjalp.
Jeg fortsatte med det.
Milton Dyer, antar jeg.
Jeg visste at det bare var et tidsspørsmål før noen fant meg.
Dette er vel ikke et sosialt besøk?
Nei, herr Dyer.
Eller skal jeg kalle deg Unagami?
Jeg er ikke Unagami.
Unagami var det vi kalte spillet.
Det var tittelen før vi kalte det Prime Empire.
Det var Unfinished Adventure Game I,
men den kunstige intelligensen var så farlig,
at jeg innså at jeg aldri burde fullføre det.
Hvem gjorde det?
Ingen.
Vi sikret programmet så godt
at det aldri ville se dagens lys.
Den eneste måten programmet kunne bli ferdig på var dersom...
Hvis Unagami selv fullførte det.
Å nei.
Tekst: Linn Olsen