Mer vann, ma'am?
Ja, takk.
Hvor lenge igjen?
Cirka fire timer og 16 minutter.
Litt frokost, kanskje? Det vanlige?
Ja, takk.
Bare en time til sola står opp.
Siste sjanse til å se nordlyset.
Jeg kunne fortalt om å jobbe på kino eller som avisbud.
Sykle åtte kilometer
for å levere aviser for ti dollar måneden, men...
Jeg hadde ingen sykkel
og snek meg heller inn i kinosalen
-enn å rive av billetter. -Hva var det, da?
Min første jobb? Det kan ikke stå i boka.
Hvorfor ikke?
Jeg jobbet for en mann som dyrket cannabis i skogen.
En langer?
Nei, bonde. Onkel Henry.
Han var ikke min onkel, men alle kalte ham det.
-Hva gjorde du for onkel Henry? -Pakking.
Han stolte på meg med vekta.
Smakte du... på varene?
Nei. Gamle onkel Henry
gjødslet avlingen fra sin egen septiktank.
Det var en god jobb. Jeg tjente mye penger.
Nok til å kjøpe bøker til alle fire år på The Sentinel.
Fortell om The Sentinel.
Hva var din første jobb?
Nei, boka handler ikke om meg.
Svindleren i Scorpio.
Var ikke det deg?
Hvorfor tror du det?
Skriver ikke forfattere om det de vet?
Svindleren var basert på en venn.
Jeg svindlet ikke.
Jeg ventet bare i hotellobbyer i tilfelle han fikk trøbbel.
Tøft liv for en tenåring.
Bedre enn å grave i søppelcontainere.
Hvordan gikk det med vennen din?
Han døde.
Av aids, som i boka?
Selvmord.
Hvorfor skrev du ikke det?
Fordi det var fiksjon.
Fordi... selvmord er for egoistisk.
Vi snakkes senere.
Jeg må se på noen ting med Claire.
Greit.
Programmet er tett, så det spørs om vi prates før hjemturen.
Greit, det. Første gang i Moskva.
Jeg skal se Gorkij-parken og Svanesjøen.
Hvordan går det?
Cathy sendte uttalelsen.
Vi fikk Kreml til å nedtone ordlyden.
Tror du Corrigan vil si det?
Han vil hate hvert ord, men hvis han får dra hjem...
Petrov vurderer dette kun fordi vi har FN i bakhånd.
Er dere begge sikre på at det er bombesikkert?
Nekter Petrov, innkaller generalsekretæren til krisemøte når vi lander i USA.
Får håpe vi slipper å gjøre det.
Ikke gi fra deg for mye.
Han er tilsidesatt i Sikkerhetsrådet,
han anholder en amerikaner som han vil bli av med.
Jeg tror han vil være mer medgjørlig enn han var i Washington.
Vi flyr hjem med en fredsbevarende avtale og Corrigan. Vi redder stumpene.
Vi burde gi Corrigan vår suite på turen hjem, så han slipper pressen.
God idé.
-Har du sovet noe? -Nei.
-Spist? -Ikke ennå.
Her.
Kom og se.
Er det ikke det vakreste du har sett?
KLESINNSAMLING
Jorda til Max.
-Hei. -Du virker fraværende.
Ja, kanskje litt.
Er det Kara?
Kara? Hva?
Du burde be henne ut. Hun sier sikkert ja.
Du har godt av det. Møte nye mennesker.
Jeg stoler ikke på meg selv ennå.
Hva mener du?
Max. Fortell meg om det.
Lover du å ikke dømme meg?
Jeg lover.
Etter at hun dro,
var det mange netter med dop og damer.
Noen av damene husker jeg ikke.
Kara er ei snill jente...
-Du er ikke sånn mer. -Det var farlig iblant.
Det gikk vilt for seg, og jeg brukte ikke alltid noe.
-Har du testet deg? -Nei.
Du må teste deg.
Jeg er drittredd.
Skal jeg bli med?
Nei.
Det er en gratisklinikk i Towson.
-Bare gå-- -Jeg skjønner!
Jeg kan bli med deg i morgen hvis du vil.
-Jeg trenger ingen mor. -Jeg er ikke det.
Jeg bryr meg om deg og vil du skal være trygg.
Bare--
Max!
Takk for at du løslater Mr. Corrigan. Det betyr mye for oss.
Sikkert for hans nærmeste også.
Vi ønsker alle det samme. Dette er bare første skritt.
Mr. Litsky, min stabssjef, følger deg til anstalten.
-Skal vi gå? -Herr president.
-Takk. -Du først.
Da... starter vi forfra.
Som om vi møtes for første gang.
Vær så god.
-Lov ham et fengsel. -Et fengsel?
En ny føderal anstalt.
Vil velgerne hans ha forbrytere i nærmiljøet?
Nei, men de vil ha jobber der.
Han har prøvd å få statsstøtte i årevis. Birch har motarbeidet ham.
Si at du får Birch med på det. Går ikke det,
hint om at han kan bli samferdselsminister.
Han eies av bilindustrien.
Hans holdning til karbonutslipp er fæl.
Du kompenserer med Miljødirektorat-sjefen.
Jeg vil ikke love bort statsrådsposter så tidlig.
Det er ingen lovnad. Du vurderer ham bare.
Doug? Vi burde starte.
Bruk bilindustrien til din fordel. Den Winkowski støtter,
vil alle superdelegater støttet av Ford og Chrysler, følge.
Går ikke det,
sier du at du vurderer Dick Butler til samferdsel. Han hater Butler.
Jeg må gå. Få høre hva han sier.
Her skal du jobbe med kroppen, ikke for jobben.
Når sjefen ringer...
Når du er hos meg, er jeg sjefen.
Gå inn og legg deg på matta.
Ja, ma'am.
-Michael. -Mrs. Underwood.
Claire.
Får du bra behandling?
Veldig bra, som du ser.
Takk, Mr. Litsky,
men jeg vil at Mr. Corrigan skal svare.
Ja, de har behandlet meg bra.
-Har du vært til lege? -Ja. I går.
-Du ser tynn ut. -Jeg har alltid vært tynn.
Presidenten ba meg komme å gi deg den gode nyheten.
Betingelsene for løslatelsen er sluttført.
Vi tar deg med hjem i morgen.
Er du ikke glad?
Hva er betingelsene?
Det blir en felles pressekonferanse.
-Med Petrov? -Ja, begge presidentene.
Avtalen forutsetter at du gir en kort uttalelse.
Beklager... Skriften er for liten, og jeg har ikke briller.
-Vi tilbød ham briller-- -Det er sant.
Mine ble knust.
Andre innsatte får ikke briller. Jeg ville ikke ha spesialbehandling.
Vi gir briller til alle som trenger det, både russere og amerikanere.
Det er løgn.
Jeg skal lese.
"Jeg, Michael Corrigan, ber om unnskyldning til borgerne
i Den russiske føderasjon for å ha brutt deres lover.
Jeg angrer på å ha utsatt mindreårige for utradisjonelle seksuelle holdninger.
Jeg takker president Petrov for barmhjertigheten løslatelsen viser,
og for at jeg får lov til å dra tilbake til USA."
Hvem skrev det?
Det ble framforhandlet
av vårt eget og det russiske utenriksdepartementet.
Jeg kan ikke si det.
Jeg vet det langt ifra er ideelt.
Ingenting er ideelt, unntatt å oppheve loven.
Kan vi få være alene?
President Petrov ba meg bli hos deg.
Jeg ber deg om tid i enerom.
Mr. Litsky? Jeg går ut fra at cellen er avlyttet?
Jeg vet ingenting om fengslet.
-Hvor er den? -Mrs. Underwood.
Skal Mr. Corrigan og jeg få snakke privat,
vil jeg ha garanti for at det virkelig er privat.
Vis meg hvor mikrofonen er.
Takk.
De opphever ikke loven. Uttalelsen er en forutsetning for løslatelsen.
Dette kan ikke forhandles om.
Det er allerede gjort.
-Hva med de 27 andre? -De er ikke amerikanere.
Blir ikke de løslatt, burde ikke jeg heller bli det.
Vi kan ikke gjøre noe for dem.
Du er førstedame og ambassadør til FN.
Påstår du at du ikke kan gjøre noe? Det nekter jeg å tro.
Det var vanskelig nok å forhandle fram din løslatelse.
Du må dra meg ut herfra, for jeg sier ikke det.
Det er bare ord.
Ord du kan ta avstand fra på amerikansk jord.
Petrovs homsepropagandalov er også bare ord.
Kommando- og kontrollrotasjon.
To ganger årlig etter det første året. Vi ville ha rotasjon straks,
-men israelerne har-- -Nei, vi må vinne deres tillit.
Men vi ville aldri ta store beslutninger uten å høre med dine generaler først.
Så lenge det er transparens og kommunikasjon.
Det er avgjørende for hele opplegget.
Hvis det første året går fint, og...
styrkeantallet ser akseptabelt ut,
er du sikker på at du kan skaffe så mange?
Ja. Jeg trenger ikke Kongressen til det.
Nei, men finansieringen.
Det kommer fra forsvarsbudsjettet, som vanlig.
Infrastruktur og logistikkstøtte til dine styrker
kan vi utgiftsføre som ekstrahjelp.
Vi kan bidra.
Alt dere kunne avse, mottas med takk.
Men... da er vi kommet til elefanten i rommet.
Rakettforsvaret.
Jeg kan godta delvis nedtrapping i Polen.
Og det trenger ikke kunngjøres.
Men vi må se på Tsjekkia.
Hva uroer deg?
Kona di liker å være privat.
Unnskyld?
Vi snakket om rakettforsvaret.
Hvorfor nevnte du Claire?
Hun... snakker i enerom med Corrigan.
-Spiller ingen rolle. -Er noe i veien?
Jeg håper ikke det.
Altså, rakettforsvaret.
En uttalelse til russisk media. Det er alt det er.
La meg spørre deg om noe.
Hadde du lest opp uttalelsen hvis du var meg?
Ja.
Du ville takket en mann som sier du er farlig for barn?
Du trenger ikke mene det. Du må bare si det.
Jeg sultestreiket i seks dager.
Så stoppet jeg.
For sulten. Klarte ikke å fortsette.
En av de andre som... ble arrestert, Sergej,
holdt ut i 28 dager.
De besluttet å tvangsfôre ham
og gikk til slutt med på å la moren besøke ham.
Men det var for sent, for begge deler.
Mange nyhetssaker om meg.
Ingen om Sergej.
En mann dør, og det er som om ingenting skjedde.
Fordi han er russer.
Jeg kan ikke la de andre her i stikken.
Eller millionene der ute
som blir fortalt at de har en medfødt defekt.
Men hjemme kan du fortelle Sergejs historie.
Det hjelper verken ham eller de andre.
Vi drar deg ut om nødvendig. Da er du maktesløs.
Men jeg har makt over om jeg vil gi uttalelsen.
Ja vel.
Enn hvis jeg får dem til å forandre setningen
om "utradisjonelle seksuelle holdninger"? Den plager deg--
Det kan ikke deles opp - alt eller intet.
Sånn fungerer ikke politikken.
Men sånn fungerer en revolusjon!
Hvordan går det?
Kan jeg få et ord med deg?
-Hva har du i sinne? -Hva mener du?
Corrigan.
-Si hva problemet er. -Du ville han skulle nekte.
For å sverte meg. Kona di ba ham la være å uttale seg.
-Det er bare tull. -Du hadde falske hensikter.
Nei. Vi visste at han kunne være sta.
Men han har sterke overbevisninger.
Uttalelsen er viktig.
Claire prøver bare å få ham til å si det.
Hvorfor ba hun da om å få fjernet avlyttingen?
Jeg vet ikke.
Kanskje han følte seg tryggere.
Men ikke ta sorgene på forskudd.
Claire er overtalende.
Hør nå her.
Uten uttalelsen, ingen avtaler.
Ikke mellom oss, ikke for ham.
Han blir stilt for retten og dømt.
Jeg ba Mr. Litsky informere begge om det.
Jeg har full tillit til kona mi.
Viktor, dette inngår ikke i noen plan.
Sånn er det.
Det er ingenting å gå på om uttalelsen.
Samarbeider du ikke, må du i retten.
Bra. De kan ikke hindre meg i å snakke i retten.
Hva med mannen din?
Har du pratet med John?
Jeg sa vi hadde håp.
Hvordan har han det?
Han er bekymret for deg.
Han ville bli med, men det gikk ikke, av åpenbare grunner.
Jeg lovte å ringe etter å ha møtt deg.
Jeg tenkte... at du kunne ringe isteden. Fra Air Force One.
Han vil forstå.
Han savner deg, Michael.
Jeg savner ham. Jeg savner mye.
Mine foreldre. Vennene mine. Hunden min.
Mer enn en flekk med sol.
Dette er livet vi har valgt. Vårt forhold bygger på det.
John har vært frittalende hjemme. Han prater kun om din løslatelse.
Du påfører ham smerte. Det kan unngås.
Han måtte ikke gifte seg med meg.
-Det er egoistisk. -Kanskje.
Men det er også å motsi alt jeg tror på for å slippe ut.
Det du gjør, er mer egoistisk. Det handler om ditt ego.
Å bevise noe for deg selv.
En mann der hjemme lider på grunn av det.
John er svak. Han hadde gitt seg etter noen få dager her.
Derfor er ikke han her.
Hva så om han syns jeg er egoistisk?
Han må godta det eller la være. Er ikke ekteskapet sånn?
Å godta din partners egoisme? Det burde du av alle forstå.
Du vet ingenting om ekteskap.
Tror du det handler om... å ofre seg?
Det handler om respekt.
Du respekterer ikke smerten hans.
-Hans smerte er uvesentlig. -Hvordan kan du si det?
For det samme gjelder min.
Vet du hva jeg har spurt meg selv om etter sultestreiken?
Er jeg villig til å dø for dette?
Det vet jeg ikke svaret på.
Men jeg bryr meg iallfall nok om noe til å stille spørsmålet.
Har du spurt deg selv om det?
Hva er du villig til å dø for?
Er du klar, Mrs. Underwood?
Ikke ennå.
Hvor mye lenger?
Si til presidenten at jeg ikke går
før Mr. Corrigan blir med meg.
-Du kan ikke bli her-- -Send beskjeden videre, takk.
Førstedamen kan ikke bli--
Du tar meg ikke ut med tvang.
Så gjør det jeg ber om.
Hva gjør du? Viktor er ute av seg.
Du må overtale ham til å glemme uttalelsen.
Vi må anta at vi blir avlyttet. Linjen er ikke sikker.
Jeg kunne sagt alt til Petrov selv.
Jeg trodde du skulle få Corrigan med på uttalelsen.
Jeg gjør mitt beste, men vi må angripe saken fra begge sider.
Han er ubøyelig, og det skjønner jeg godt.
Corrigan er også ubøyelig.
Hele avtalen beror på dette.
Viktor sa hva han trengte,
-og vi ga løfter før-- -Jeg prøver å redde situasjonen.
Vi har dårlig tid. Vi må være på flyet i morgen tidlig.
Pressen forventer at Michael blir med.
Viktor, hører du dette, så vit at jeg taler din sak.
Men du bør vurdere å gi opp uttalelsen.
Det gjør han aldri, Claire.
Snakk med ham. Spør iallfall om han kan nedtone den mer.
Han vil heller ikke at alt havarerer.
Jeg skal se hva jeg får til.
Jeg holder deg underrettet.
-Flott. Takk skal du ha. -Bare hyggelig.
Unnskyld meg.
Hei, Max.
Jeg er på klinikken.
Alt ok? Du høres--
Jeg er redd. De skal ta blodprøve. Kan du komme? Jeg er kjemperedd.
Ja visst. Jeg kommer så snart jeg kan.
Hold ut.
Jeg må gå. Kan du ta deg av dette?
Takk.
Gode nyheter, Mr. Orsay. Alt er negativt. Her er resultatene.
Her er litt lesestoff om beskyttelse
og strategier for å unngå risikable situasjoner.
Nei, takk, det går bra.
Forresten, så tar jeg dem.
Jeg er positiv.
Jeg kan ikke være alene nå.
Bli med meg.
-Stamper. -Du er dyktig.
Sa han ja?
Det tok et par timer, men han er med.
Måtte du nevne Butler?
-Fengselet var nok. -Flott.
-Hvem er neste mål? -Willis Morrison, 12. distrikt.
Ohio. Jeg har mappen hjemme.
Jeg ringer om en time.
Ser man det. Du er i telefonen igjen.
Dette er min tid, ikke din.
Skal du gå?
Ja, du var min siste time.
Hjalp øvelsene?
Ja. Jeg føler meg kjempefin.
Du har fin framgang.
Når du er helt bra, kan vi operere vekk mobilen fra øret.
Vi ses.
Vil det ikke ha mer tyngde når det kommer fra meg?
Det blir tomme fraser. Det må komme fra ham.
Ingen vil uansett tro at han mener det.
Det er uvesentlig.
Det at han sier det, viser respekt for våre lover.
Jeg skulle ønske at han sa det, kanskje han gjør det, men hvis ikke,
vil du la alt vi har oppnådd i dag, gå i vasken
på grunn av én demonstrant
mot en lov du selv umulig kan tro på?
Du har rett. Jeg tror ikke på den.
Jeg har to homofile statsråder.
Ekskonas nevø er homofil,
og han er som en sønn for meg.
Det bryr ikke meg.
Men kan vi ikke i så fall få ham på det flyet?
Jeg vil ikke at avtalen skal kollapse noe mer enn du gjør.
Kona di hadde rett på telefonen.
Men jeg må ta mer enn avtalen med i betraktning.
Jeg må vise styrke.
Ingen kommer til å se det som svakhet.
Tvert imot vil du få ros for at du slapp ham fri.
Av hvem? Vesten?
Du forstår deg ikke på Russland.
Liker ikke folk jobben du gjør, taper du neste valg.
Liker de ikke jobben jeg gjør, velter de statuer.
Det blir blodbad og kaos.
Er homsepropagandaloven barbarisk? Ja.
Selvfølgelig.
Men religion og tradisjon
sitter i ryggmargen hos folk flest.
Loven ble vedtatt for deres skyld.
Jeg må representere folket mitt, akkurat som du må.
Hvis Corrigans handlinger ikke straffes,
vil mange føle seg sveket.
Det vil ikke bli revolusjon av at du setter fri én mann.
Revolusjonen sniker seg innpå deg, ett skritt av gangen.
Jeg tar ingen sjanser, selv ikke med de minste skritt.
Det spares ikke på noe når førstedamen er i byen.
Kan jeg spørre deg om noe?
Hvis du sender saltet.
Hvordan ble Michael Corrigan, Michael Corrigan?
-Homofil? -Aktivist.
Du fikk sikkert en orientering av FBI.
Ja, men jeg vil høre det fra deg.
En venn av meg, dette er tidlig på 90-tallet,
inviterte meg på et møte for samfunnsengasjerte.
Jeg hadde ingenting bedre fore og sa ja.
Det var kanskje 12 mennesker i rommet.
Triste greier.
Fyren som talte, pratet om søppel.
-Søppel? -Kildesortering.
Han får alle 12 til å sovne.
Det han sa, var fornuftig, men... null karisma.
Enda verre: anti-karisma.
Jeg la merke til en vane han hadde.
Han la hodet på skakke når han sa noe viktig.
Det var... så bedårende.
Det var sånn.
Jeg ble forelsket i ham der og da.
Var det John?
For lenge siden, i en galakse langt, lang borte.
Han er ganske karismatisk på tv.
Han lærte seg karisma. Jeg lærte å tenke.
Vi tok etter hverandre.
Dere har vært lenge sammen.
21 år.
Bare vært gift i fem fordi det ikke gikk an før.
Francis og jeg feiret nettopp 28 år.
Over halve livet ditt.
Det er sant. Det har jeg ikke tenkt på.
Du var ung.
22.
Angrer du noen gang?
Nei. Jeg elsker Francis.
Mer enn noen gang.
Jeg angrer.
Forplikte meg til noen før jeg visste hvem jeg var.
Vi ga ikke juridiske løfter, men hadde vår egen versjon.
-Teit. -Hvorfor det?
Fordi jeg bare har såret ham.
Stilt ham i skyggen, vært utro, alt mulig.
Det er historien som teller, ikke de andre tingene.
Sant. Ingenting kan erstatte historien.
Men det er urettferdig mot ham.
Jeg tror ikke på rettferdighet.
Det tror jeg ikke du heller gjør, selv om du slåss for det.
Jeg tror ikke at du elsker mannen din mer enn noen gang.
-Hvordan kan du vite det? -På seg selv kjenner man andre.
John og jeg har ikke ligget sammen på snart to år.
Vi sover ikke på samme rom, engang.
Vi har pratet om separasjon, men har aldri tatt skrittet.
Det virker galt å kjempe så hardt for å få gifte seg og så skille seg.
Det vil ikke betale seg.
Jeg tror ikke mennesker er skapt
for å være sammen i 50 år.
Du har heller ikke den muligheten.
Hva mener du?
Hvis du ønsket deg noe annet, ville det slettes ikke betale seg.
Du må spise.
Sa slangen til Eva.
Spis eplet ditt. Verden går ikke under.
Du må ringe og si at hun må gå derfra.
Hun ville ikke høre på meg.
Hun er oppsatt på å overtale ham for din skyld.
Jeg ber vaktene eskortere henne ut om nødvendig.
De legger ikke hånd på kona mi.
Du ville foretrekke det, ikke sant?
Da kunne du fortelle verden at vi dro førstedamen ut etter håret.
Det blir stadig vanskeligere å tolerere din paranoia.
Jeg kunne si det samme om dine løgner.
Når jeg lyver, vil du ikke vite det, og det ville være for noe vektig.
Corrigan faller ikke i den kategorien.
Jeg burde aldri ha invitert deg hit.
Du og jeg kan samarbeide. Denne ettermiddagen beviser det.
Jeg burde ha stått på mitt.
-Og tvunget oss til å vedta resolusjonen? -FN betyr ingenting for meg.
Da hadde du i så fall stått på ditt.
Men du vil bli respektert i utlandet så vel som hjemme.
Jeg kom hit av respekt, Viktor.
Jeg har sympati for situasjonen du er i. Som vi begge er i.
Vi kan ikke la Michael Corrigan diktere hva land skal foreta seg.
Kan vi i det minste diskutere hva en uttalelse fra meg kan være?
Du ser sliten ut.
Jeg sov ikke mye på flyet...
Du burde gå. Det er ingen grunn for deg å bli her.
Jeg går ikke.
Du er staere enn meg.
Hvorfor får jeg ikke hjelpe deg?
Jeg har satt tydelige krav.
Jeg skal si hva som kommer til å skje hvis du nekter å gi uttalelsen.
Du hjelper ingen.
Livet vil bli verre for de du ble arrestert sammen med.
Petrov blir ydmyket, arresterer flere
og vedtar verre lover.
Han lar ikke en amerikansk homofil diktere politikken sin.
Han er hensynsløs.
Tror du han tar til fornuften når alt dette faller i grus?
Du er naiv!
Du lar andre lide på grunn av det.
Ikke ødelegg alt du har kjempet så hardt for.
Tror du at du kan gjøre meg skamfull? Det går ikke.
Jeg gir deg sannheten.
Jeg blåser i hva du føler om det.
Men hør hva jeg sier for din egen skyld.
Jeg har hørt det.
Jeg håper det.
Jeg kan ikke svike meg selv. Hva er jeg da?
En politiker - og det er du.
La de andre hyle og skrike.
Vil du endre noe, må du inngå kompromiss.
-Vær voksen, for faen! -Jeg må tenke. Jeg trenger tid.
Flyet går i morgen.
Du bør gå. Jeg trenger tid for å tenke i fred.
-Klarne hodet. -Jeg drar ikke uten deg.
Jeg trenger tid!
Bare... legg deg ned en stund.
Hvil deg litt.
-Jeg kan ikke prate mer. -Greit.
Jeg gjør det.
I noen minutter.
Takk.
Det finnes behandling.
Det som forarger meg mest, er at jeg lot henne gjøre dette.
Følte du det for din eks? En fortærende smerte?
En stund, ja.
Fremdeles, på dårlige dager.
Hvordan var hun?
Du trenger ikke--
Det går bra.
Hun var...
Hun hadde hatt det tøft.
Hun hadde mye bagasje. Jeg også.
I starten var vi venner, og så flyttet vi sammen.
Så skjedde det bare.
Vi falt for hverandre.
Jeg vet ikke...
Jeg ble sterkere med henne.
Jeg tror hun følte det samme.
Det var kanskje naivt,
men jeg trodde at vi sammen kunne kvitte oss med bagasjen.
Så det bare var oss.
Hvorfor dro hun sin vei?
Hun sa at alt skjedde for fort.
Har du snakket med henne siden?
Nei. Hun sluttet å komme til fellesskapet.
Jeg var innom leiligheten hennes, og utleieren sa hun var dratt.
Vet du hvor hun er?
Vi lå i sengen og fantaserte om hvor vi skulle dra
hvis vi kunne dra hvor som helst. Paris, Australia, Timbuktu.
Det var Rachel, de fjerne stedene. Jeg trengte ikke det.
Hvor ville du dratt?
Jimenez-stien.
-Hvor er det? -New Mexico.
Går tvers over hele delstaten. Den har varme kilder og fosser.
Vi sa vi skulle dra dit, gå tur,
finne en fin plass og bygge hytte.
Unnskyld. Vi skulle ikke prate om meg.
Jeg spurte jo.
Teen lukter godt.
Jeg tar meg også litt.
Det ser bra ut.
-Du sier hvert ord. -Selvfølgelig.
Så tar du ham rett på flyet.
Viktor... takk.
Men Tsjekkia.
Jeg vil ha alle rakettene vekk, ikke bare nedtrapping.
Du kan beholde noe i Polen for syns skyld.
-Enig. -Har vi en avtale?
Inkludert alt vi diskuterte om Jordandalen.
-Selvfølgelig. -Da har vi en avtale.
Kom, Mrs. Underwood.
Du burde ikke være her.
Mrs. Underwood.
Så tragisk.
Vil du legge deg litt? Skifte klær?
-Jeg kan gjøre det på flyet. -Dra rett dit.
-Vi har pressekonferansen. -Jeg blir hos deg.
Vi tar oss av det.
Jeg vil si noe. Noen varme ord til familien hans.
Ja, selvfølgelig.
Jeg sier jeg deler din sympati og så...
sier jeg at jeg planla å sette ham fri i dag.
Jeg takker deg for... din raushet.
Hvor tragisk dette har vært.
Så noen ord om Jordandalen.
Eller vil du kunngjøre avtalen vår?
Nei, det kan du gjøre.
Er det... greit at folkene dine viser meg et utkast av uttalelsen?
Jeg skal be dem skrive den nå.
Og din også, Mrs. Underwood?
Ja visst. Hva du måtte ønske.
Mine damer og herrer...
God morgen.
Mrs. Underwood vil begynne med å si noen ord.
Som dere vet, ble Michael Corrigan funnet død i cella i morges.
Han hang seg.
Michael og jeg hadde en kort prat i går.
Han fikk god behandling og var takknemlig mot president Petrov
for at han innvilget løslatelsen.
Vi vet ikke hvorfor Michael valgte å gjøre som han gjorde.
Vi ønsket alle at Michael skulle bli med hjem i dag.
Vi vil uttrykke vår dypeste medfølelse til familie og pårørende.
Takk.
Takk, Mrs. Underwood.
Mrs. Underwood?
Jeg pratet ikke bare med ham i går, jeg var der da det skjedde, sovende.
Han hang seg med skjerfet mitt.
Jeg vet hvorfor Michael besluttet å ta sitt eget liv:
Fordi han ikke ville lyve.
Jeg kan ikke vanære ham ved å lyve nå.
Claire...
Jeg prøvde å få ham til å si at han hadde brutt loven,
til å takke president Petrov.
Men han nektet fordi han ikke ville dra før loven var opphevet.
Før russere arrestert for samme forbrytelse som ham, ble løslatt.
Michael var villig til å dø for det han trodde på.
-Takk, Mrs. Underwood. -Han var modig.
-Hans stemme fortjener å bli hørt. -Det holder.
Hadde det ikke vært for denne urettferdige loven
og din regjerings uvitenhet og intoleranse, hadde Michael levd.
Skam deg, herr president.
Kona mi har vært under...
et voldsomt press det siste døgnet.
Hun er åpenbart i sjokk.
Jeg ber om unnskyldning til president Petrov og det russiske folk.
Unnskyld meg, men jeg må gå til henne nå.
-Claire. -La være, Francis.
Jeg må snakke med ham.
Prøv igjen, Cathy.
Vil ikke Petrov snakke med meg, snakker jeg med Bugayev.
Hvem som helst som vil prate, da.
Greit. Takk.
Kaffen din, sir.
Takk, Ben.
-Herr president. -Senere.
Jeg pratet med Cathy. Det blir ingen avtale.
Alt vi har forhandlet fram. Vi må drøfte neste trekk.
Det jeg gjorde, virket impulsivt, men det var det ikke.
Det skjedde. Vi må videre.
Hvis det er noe du vil si...
Jeg må begrense skaden. Blir ikke Petrov med,
må vi gå videre med FN-resolusjonen.
Vi er klare.
Fint. Takk. Få deg litt søvn.
Burde ikke du være bak, sammen med pressen?
-Jeg er ikke fra pressen. -Du er ikke i staben heller.
Unnskyld.
Mrs. Underwood?
Du gjorde det rette.
Jeg vet du er sint.
Det burde du være. Men jeg måtte gjøre det.
Er dette en unnskyldning, eller må du lette hjertet?
Du må prøve å forstå.
Forstå?
-Det du gjorde, var-- -Jeg vet det.
Du er ikke bare førstedame og ambassadør, men også kona mi.
-I hvilken rekkefølge? -Gi deg, Claire.
Jeg sa det jeg sa for hans del.
Ikke for min del, ikke for vår.
Jeg følte vi skyldte ham mer enn falske ord.
Vil du jeg skal tilgi deg?
-Nei. -Det kan jeg ikke.
-Jeg ber ikke om det. -Hvorfor diskuterer vi dette, da?
-For jeg vil du skal vite hvorfor. -Jeg blåser i hvilke grunner du har.
Det finnes ingen grunn som kan overbevise meg om
at du burde ha sabotert fredsplanen vi har jobbet med i månedsvis!
Det var et politisk feilgrep, jeg innrømmer det.
Hadde jeg tidd,
-hadde han dødd forgjeves. -Ikke dødd. Det var selvmord.
Nei. Noe unektelig jeg ikke ville benekte.
-Jeg forstår ikke. -Gi meg sjansen.
Jeg ga deg sjansen med ferieutnevnelsen, resolusjonen og Corrigan.
Han hadde intet valg. Vi trengte ham opp i et hjørne.
-Han hadde et valg. -Ikke i hans hode.
Ingen tvang ham til å demonstrere i Moskva.
Vi ba ham ikke om å binde skjerfet ditt rundt halsen sin!
Hadde du pratet med ham...
og hørt hva han sa--
Hadde jeg fått en moralsk åpenbaring? Det tror jeg ikke.
For jeg er USAs president,
og jeg vet forskjell på stort og smått.
Han var ikke liten.
Han var en feiging. Jeg er glad han er død.
Han var modigere enn du noen gang vil bli.
Vil du virkelig diskutere mot, Claire?
For hvem som helst kan begå selvmord
eller bable i vei foran kamera.
Vet du hva som virkelig krever mot?
Å holde kjeft, uansett hva du måtte føle.
Å beholde fatningen når det står så mye på spill.
Vi er mordere.
Nei. Vi er overlevelseskunstnere.
Kan vi ikke vise respekt for én modig mann
og likevel få til det vi har satt oss fore,
-er jeg skuffet over oss begge. -Burde aldri ha gjort deg til ambassadør.
Jeg burde aldri ha gjort deg til president.
Hva glor du på?