Grunnen til disse møtene, Frank,
er at jeg skal få korrekt informasjon fra deg.
Jeg sa alltid at det kom til å bli jevnt.
Så hvorfor sier hver artikkel jeg leste i går,
at ledelsen var sikker på at lovforslaget ble vedtatt?
Kjenner du Janine Skorsky?
Hun var The Heralds korrespondent i Det hvite hus.
Jeg husker Janine.
Hun skrev en artikkel for Slugline om at stemmetallet var kjent.
Da media fikk høre det, spredde det seg overalt.
Ukjent hvor hun fant tallet. Mulig hun fant på det.
Det har ikke noe å si.
Demokratene virker splittet. Ledelsen ser inkompetent ut.
Men sammenlignet med budsjettet og utdanningsforslaget,
var dette et mindre forslag.
Som tilfeldigvis havnet i det nasjonale søkelys,
akkurat som du ville.
Jeg telte feil.
Det skjer sjeldent, men det skjer.
Det skumle er at Det hvite hus' innflytelse
ikke blir til støtte i Kongressen.
Lindas innblanding oppnådde ingenting?
Jeg ville ikke sagt det slik.
Fikk du inntrykk av konsekvenser etter utdanningskampen?
Sannheten er at jeg ikke var der.
Jeg måtte til California for å treffe rektoren på Stanford for min sønns skyld.
Jeg sa fra sist uke.
Det var min avgjørelse. Jeg bestemte
at forslaget kunne bli godtatt uten henne.
Men slike jevne valg
kan du analysere til døde,
men vi fikk rett og slett for få stemmer.
Det er min feil, ingen andres. I hvert fall ikke Lindas.
Jeg skulle ikke ha reist. Møtet virket ikke engang.
Jeg trodde du sa at de vurderte det?
Nei. Jeg fikk en e-post i morges.
De bestemte at de ikke ville omgjøre opptaksavgjørelsen.
- Jøss. Så synd, Linda. - Ikke en flott dag så langt.
Men jeg setter pris på at du støttet meg der inne.
Det går kanskje an å gjøre Lindas uhell til mitt hell.
Men først må jeg håndtere sviket innenfor partiet,
de to rebellene som stemte mot forslaget.
Jeg har nulltoleranse mot svik,
som de snart får lære.
Jeg vet hvorfor du tapte avstemningen.
Noen overbeviste Vanderburgh og Abrams.
Remy Danton.
Kona di.
Jeg har kontakter i staben til begge to.
Alle tre hadde et møte.
Jeg vet det. Jeg arrangerte det.
- Hun sa at de skulle stemme nei. - Det er ikke sant.
Kilder i to forskjellige staber sier akkurat det samme?
Det gir ingen mening.
Jeg forteller deg ikke hva som gir mening, jeg forteller deg fakta.
Dette er en god historie, Francis.
Carly vil elske den.
Majoritetsinnpiskerens kone dolker ham i ryggen.
Forsiktig, Zoe.
Jeg mater deg. Nå må du mate meg.
Så gi meg noe bedre.
Skal du svare på spørsmålet mitt?
Gjorde hun det eller ikke?
Si det nå, ellers sverger jeg
at jeg gjør det til mitt livs mål ikke bare å ødelegge karrierene deres,
men å ødelegge alt av håp og lykke dere klarer å holde fast ved.
- Hun sa at det var greit... - Å dolke meg i ryggen?
Å gjøre det vi mente var rett.
Så hun sa at dere skulle stemme nei.
Hun sa at det ikke var verdens ende hvis forslaget feilet.
Det var nøyaktig det hun sa.
Ikke snakk med noen om dette. Forstått?
Føler du ansvar for at du ikke samlet stemmer i Washington?
Slike lovforslag er lagspill. Det var mange faddere.
Men du var hovedfadder og forslagsleder.
- Stemmer. - Så skulle ikke du ha vært i Washington?
Jeg stiller som guvernør. Jeg har en plikt til staten min.
Vet du at Swofford-kampanjen
legger ut en ny reklame i dag som sier,
at om Peter Russo ikke klarer seg i Kongressen,
klarer han å holde seg edru?
Det var alt. Tusen takk.
- Vil du kommentere? - Takk, dere.
Kongressmedlem!
Jeg sa bare som du alltid sier: Følg samvittigheten deres.
Du oppmuntret dem til å trosse meg.
Jeg møtte dem. Det ba du meg...
Nei, det var ikke det du gjorde.
Jeg sa klart fra om at de måtte stemme ja.
Det var ikke rom for fortolkning.
Det er direkte løgn, så ikke prøv å dekke over det, Claire.
Jeg trengte Remys hjelp. Du tilbød ingen.
Vent nå litt.
Gjorde du dette for Remy?
Nei. For meg. For å få forsendingen min ut av Sudan.
Han gav oss hjelp.
I bytte mot å overvinne forslaget.
Nei. I bytte mot å ikke hjelpe det til suksess.
Som er akkurat det samme.
Innser du at du har risikert
alt vi har jobbet for?
Vi hadde et tidsskjema, Claire.
Vi trengte styrke frem til siste slutt.
Jeg kan ikke handle etter planer du ikke forteller om.
Da burde du ha spurt meg først.
Nei, jeg spør ikke om din velsignelse for hvert valg jeg tar, Francis.
Vi tar valg sammen.
Det har ikke føltes slik. Ikke på de siste seks månedene.
Det føles ikke som jeg står ved siden av deg.
Andre vet det, Claire.
Dette kan bli en historie om oss.
Det er noe du ikke vender tilbake fra.
- Hvem? - Det følger deg livet ut.
Hvem vet det?
Zoe.
Jeg trodde du sa at hun var pålitelig.
- Hva med vår tillit? - Du har ikke kontroll, eller hva, Francis?
Hun ble et problem fordi du løy.
Nei, hun ble et problem fordi du tok av deg buksene.
Og du kommer inn på kontoret mitt og kjefter,
når det er du som har gjort oss sårbare?
Ikke prøv å skylde på meg.
Jeg sa opp halve staben min for oss.
Jeg har avslått donasjoner for oss.
Jeg skrev Peters lovforslag for oss.
Jeg har brukt mindre tid og energi på mine mål for oss.
Jeg vil ikke måtte si dette, men kanskje du må høre det.
CWI er viktig, ja,
men den kommer ikke nært det vi prøver å oppnå.
Du må forstå det!
Jeg er bare ærlig.
Så vær ærlig om at du har brukt meg
slik du bruker alle andre.
Det var aldri med i avtalen.
Er det hetetoktene?
Kom deg ut.
Vi ses hjemme.
Jeg er på vei til kontoret.
- Jeg ringer når jeg er fremme. - Vi må snakkes nå.
Jeg vet du er opprørt, Peter, men det oppnår ingenting.
Jeg er mer enn opprørt, Frank.
Ikke ta den tonen. Jeg er ikke i humør.
- Jeg bryr meg ikke! - Ha det, Peter.
Hvis du legger på nå, vil du ikke like hvem jeg så ringer.
- Unnskyld meg? - Jeg lovde folkene mine jobber.
Du lovde meg at du kunne få forslaget godkjent.
Du holdt ikke løftet ditt. Jeg skal holde mitt.
Så uansett hvordan du må ordne det, finn ut av det.
Ellers gjør jeg Kapeniak og Kern-artikkelen offentlig.
Du må roe deg ned og tenke godt over hva du nettopp sa.
Du forstår ikke. Jeg er ikke redd deg lenger, Frank.
- Da tar du feil. - Fortiden min er velkjent.
Du kan ikke bruke det mot meg lenger.
De vet ikke alt, Peter.
Ødelegger du meg, ødelegger du deg selv.
Fiks det.
- Hva vil du at jeg skal gjøre? - Vi må sette opp farten.
Er ikke det for tidlig? Valgkampen har foregått i nesten to måneder.
Det hvite hus får for god tid til å tenke.
Peter har krysset grensen.
Vi har gjort ham selvsikker, og nå mister vi kontrollen.
Kanskje han bare avreagerer.
Nei. Han har bestemt seg. Vi må handle nå.
Har du alt du trenger?
Si fra når og hvor.
Det er best med en slags sosial anledning.
- Noe mer? - Jeg trenger penger.
Omtrent 3000.
Pengene er i øverste skuffe i morgen tidlig.
Sir.
- Når dette er gjort, er vi forpliktet. - Forstått.
- Jeg vet ikke hvordan han vil reagere. - Jeg godtar ikke utpressing.
Hallo?
Zoe Barnes?
Ja. Hvem er det?
Claire Underwood.
Zoe?
Unnskyld at jeg ikke ringte på.
Noen gikk inn i bygningen da jeg var nede,
så jeg tenkte bare...
Det er fint her. Branntrapp.
Kan du la være å se på tingene mine?
Unnskyld. Trenger jeg meg på?
Ja, det gjør du faktisk.
Da går det visst begge veier.
Hvis du kom hit for å straffe meg.
Greit. Jeg skjønner.
Så synd.
Du er så naiv.
Jeg er ikke naiv.
Ikke det?
Jeg har visst alt fra starten av, Zoe.
Mannen min og jeg forteller hverandre alt.
Tror du meg ikke?
Er det en edderkopp jeg kan fange her?
Jeg kom ikke for å straffe deg eller få deg til å slutte.
Jeg tenkte jeg skulle åpne de store, lyse øynene dine.
Jeg synes du skal gå.
Det synes jeg også.
Kanskje du ikke er så naiv.
En mindre kvinne ville ikke åpnet døren.
Union Station, er du snill.
Dette er Claire. Jeg kan ikke ta telefonen,
men legg igjen en beskjed, så ringer jeg snart tilbake. Takk...
- Hallo? - Zoe.
Du må ikke gå så forsiktig.
Jeg trodde du hadde sovnet.
Nei. Jeg tenker bare på jobben.
Jeg har ingenting til deg ennå. Men snart.
Det vet jeg.
Du kan overnatte her om du vil.
Tidlige møter.
Har ikke tid til å dra hjem og skifte.
- Du virker distrahert. - Jeg har mye å tenke på.
Som hva?
- Jobb, akkurat som deg. - Ikke Claire?
Eller er hun en del av jobben?
Sa hun ingenting?
Om...
Jeg trodde dere ikke hadde hemmeligheter.
Bare si det du vil si.
Hun kom hit for noen timer siden.
Vi hadde en fin samtale.
Ikke la meg oppholde deg.
Du burde gå hjem, slappe av.
Fortell Claire at jeg sa hei.
Claire!
Dette er Claire. Jeg kan ikke ta...
Lysene i Warton-huset skrus snart på.
De står alltid opp akkurat kl. 06.45,
akkurat når Claire ville dratt på joggetur
hvis hun var her.
Opprør overalt.
Claire, Zoe, Russo.
Jeg må ikke miste motet.
Fremad marsj,
selv om jeg må gjøre det
alene.
Ser du? Det var det jeg sa.
God morgen.
Hei, Frank.
- Hvordan går det? - Bra.
Har du hørt fra Claire?
Ja, jeg fikk beskjeden hennes.
- Hvordan har hun det? - Mye bedre.
Bra. Hun sa at hun blir borte resten av uken.
- Er det influensa? - Noe slikt.
Jeg kom bare for å hente noe fra kontoret hennes.
- Jeg kunne ha sendt noen. - Det er ikke så viktig.
Jeg kom hit også for å be deg om noe.
Du gikk på Stanford, ikke sant?
- Æreselev? - Ja.
Kjenner du rektoren?
Warren Tynsdale.
Han flyr meg ut dit til innsamlingsarrangementer.
Jeg er visst forbildet blant tidligere elever.
Gjør verden til et bedre sted.
Så bra, for dette er viktig.
Linda Vasquez, presidentens stabssjef,
sønnen hennes, Ruben, søkte.
Jeg vil at du tar en telefon til Tynsdale
og sier at han burde komme inn.
Jeg vet ikke. Jeg har aldri anbefalt noen.
Enda bedre. Da har det mer å si.
Kan jeg treffe Ruben først?
Jeg vil helst at Linda ikke får vite det.
Faktisk er det bedre om både hun og Ruben
tror at det kun var fordi han fortjente det.
Kan du gjøre dette for Claire og meg?
Og for presidenten.
Takk.
Mer kontrast.
Vi må fange siden av ansiktet hans.
Vi beskjærer det på nytt. Trekk det litt inn på venstre side.
Kan du?
Noen som heter Claire?
Remy.
Er du sulten?
Jeg spiser ikke svin.
Siden når?
Da vi startet lobbyvirksomhet for kjøttpakkeindustrien.
Freddy, en halv porsjon til meg,
og litt bladkål til vennen min.
Nei takk. Jeg har spist lunsj.
En halv porsjon ribber.
Jeg gjør vanligvis ikke forretninger her. Det er hemmeligheten min.
Jeg vil gjerne at det fortsetter slik.
Du trenger nok ikke å være redd for at jeg tar med klienter hit.
Du virker anspent, Remy.
Du er sikkert sint for nedbørsfeltforslaget.
Ikke på deg. Du gjorde bare jobben din.
Men nå må jeg gjøre min.
Jeg vil foreslå et partnerskap.
Jeg er alltid åpen for partnerskap, Frank.
Hvis Peter Russo var for naturgass,
hvor verdifullt er det for SanCorp?
Nedbørsfeltforslaget er mot boring.
Peter er for sysselsetting, ikke mot boring.
Han vil gi folkene sine jobber,
og SanCorp bygger raffinerier.
For det meste på stedet.
Tror du de ville være villig til å vurdere Philadelphia?
Jeg kan snakke med dem, men kan ikke love noe.
Jeg vil ikke ha løfter. Bare snakk med Russo.
Gi ham litt flaks.
Frank, vær så god.
Kom igjen. Lukt på det.
Er du sikker på at du ikke vil skifte mening om svin?
Hjernemat, bror.
- Jeg elsker den. - 850 dollar.
Har du råd til det?
Jeg tror det.
Første og siste måned er ordnet.
I tillegg til depositumet.
Det er til møbler.
Jeg skal betale tilbake. Jeg lover.
Det er ikke nødvendig.
Men du må gjøre én ting for meg.
- Jeg ser ut som en hykler. - Du trenger jobber.
Bryr du deg om hvordan du skaffer dem?
Først er jeg talsmann for regulering av nedbørsfeltet,
så blir jeg kompis med boreindustrien?
Ja, men naturgass er fremtiden, Peter.
Det er en industri som kan skape 100000 jobber
i delstaten din i det neste tiåret.
Jeg er enig med Peter. Det virker vinglete.
SanCorps lobbyvirksomhet er grunnen til at vi tapte nedbørsfeltforslaget.
Men de kan også være en sterk alliert.
Beskjeden vår er "en ny begynnelse".
Dette gir inntrykk av "det samme gamle".
Dette er politikk.
Det er muligheter som utnyttes og muligheter en går glipp av.
Utnytt denne, Peter.
Kan SanCorp forplikte seg til å bygge nye raffinerier i Philly?
SanCorp forplikter seg til å diskutere det med deg.
- Jeg trenger mer. - Du ba meg fikse et problem.
Jeg har kommet til deg med en løsning på under 24 timer.
Kan du møte meg på halvveien?
Hva er første steg?
Greit. Husker du Remy Danton?
Kom igjen. Han ledet angrepet på forslaget.
Ja. Det er ikke poenget.
En av de andre store klientene hans er McNeally kreftinstitutt.
De skal ha en stor galla i kveld, en cocktailfest for donatorene sine.
Remy skal være der.
Vi har planer i Haverford og Gladwyne.
Dette er viktigere.
Har du også et radiointervju i morgen med en lokal Pittsburgh-stasjon?
- Ja. - Greit.
Treff Remy i kveld.
Hvis det går bra og du syns det er greit,
støtter du boringen i morgen tidlig på radio.
Remy har forsikret meg om at hvis du gjør det,
kan han dytte SanCorp i riktig retning.
Avlys planene i morgen.
Dra til Philly, begrens skadene.
- Vi ses i morgen ettermiddag. - Peter...
Vær så snill.
Greit.
Jeg skal ta noen telefoner.
Peter, har du nevnt noe for henne om Kapeniak eller...
Nei. Jeg har ikke nevnt det for noen.
Greit. Stamper kommer innom i morgen
og forteller deg om emnene.
Når tok du dette?
Klokken var omtrent 07.00.
Solen hadde nettopp stått opp.
Du sov akkurat her.
Lyset var perfekt.
Jeg hadde ikke annet valg.
Jeg har alltid sovet så godt i denne leiligheten.
Hvor lenge blir du i byen?
Jeg vet ikke.
Jeg har ikke bestemt meg.
Du har ikke bagasje.
Det lukter som før.
Føles som før.
Jeg tror SanCorp går glipp av noe
når de ikke er godt representert i Philadelphia.
Det finnes fordeler ved å drive i store, urbane sentrum.
Men ulempene er kommersielle eiendomspriser,
byskatt, en politisk rørledning.
Det er dyrt.
Så de må redusere kostnadene ellers.
- Betraktelig. - Hvordan kan jeg hjelpe med det?
Fri bruksregulering i hele delstaten.
Ingen flere betingelser.
Kommunene forhindrer utbygging.
Det er delstatlig lovgivning.
Støtter du fri bruk offentlig, blir du valgt guvernør.
Det legger press på lovgivningen.
SanCorp er interessert i å ha en mektig venn i Harrisburg.
Motstanderen min er for boring.
Motstanderen din ber ikke om raffinerier i Philadelphia.
Vi foretrekker venner vi kan stole på.
Få klientene dine til å høre på WZPZ i morgen kl. 07.45.
Det er en Pittsburgh-stasjon.
Dette var hyggelig.
Jeg ser frem til å snakke med deg igjen snart.
Har du fyr?
Det er et kreftforskningsarrangement.
Jeg vet det. Jeg hjalp til å organisere det.
- Jobber du for instituttet? - Nei. Hotellet.
Og de lar deg røyke her?
Nei. Sjefen hadde drept meg.
Det startet i hvert fall en samtale.
Har du en fin kveld? Du ser glad ut.
Ja. Jeg har en flott kveld.
- Hvorfor det? - Jeg fikk nettopp veldig gode nyheter.
Vi burde feire. Hva drikker du?
Jeg skulle faktisk akkurat til å dra.
Du har ikke engang spurt hva jeg heter.
- Unnskyld, men jeg må gå. - Jeg heter Rachel.
Ikke for å være frekk, men jeg har et møte i morgen.
Så ikke vær frekk. Bli en stund til
og hjelp meg å ikke måtte blande meg.
Kavaleren min stakk av.
Så hvis du drar nå, er det veldig frekt.
Disse skoene dreper meg.
- Kjenn på den blemmen. - Hei, jeg...
Jeg har kjæreste.
Noe annet hadde overrasket meg.
- Hvorfor stakk kavaleren din? - Veldig skandaløst.
Hva hendte?
Skål med meg.
Jøss.
Jeg er liten, men kan å drikke.
Åpenbart.
Men når jeg blir full...
Hva skjer da?
Tar jeg av meg klærne.
Hva med deg?
Hvordan er du når du er full?
- Det er ikke pent. - Pent er overvurdert.
Jeg liker at ting blir stygge.
Når jeg jobber sent, lar de meg bo på hotellet,
slik at jeg slipper å kjøre hjem.
Denne er din.
Rom 1121.
- Sir? - Her inne.
Du ville snakke med meg?
Du må finne noen for meg.
Hvem?
Kona mi.
Har du en måte å gjøre det på?
Ja.
Jeg kjenner noen i savnetavdelingen.
Hun er ikke savnet. Jeg bare
vet ikke hvor hun er akkurat nå.
Jeg stoler på ham.
Det kan gjøres uoffisielt.
Bra.
Jeg ordner det med det samme.
- Kom igjen. Enda en. - Nei. Jeg skal si deg hvorfor.
Fordi moren min pleide alltid å si at jeg burde smile mer.
Gjorde meg alltid gal. Hun sa:
"Claire, hvorfor skuler du alltid?
"Du er så mye vakrere når du smiler."
Det var aldri en ekte samtale.
Hun sa aldri: "Hvordan føler du deg?" Eller: "Hva tenker du på?"
Så lenge jeg så vakker og glad ut.
Det var alt hun brydde seg om.
Så du vil at jeg spør hva du tenker og føler?
Hele tiden.
Jeg vil faktisk vite hva du tenker og føler.
- Hvor tragisk er vel det? - Så si det først.
- Hva? - Si det først.
- Jeg tror jeg burde kle på meg. - Hva? Hvorfor?
Fordi...
Det kommer noen venner på besøk,
og som vert burde jeg kanskje være påkledd.
- Jaså? - Ja.
- Hvorfor gjør du det? - Å, du vet.
- Det er høflig? - På en måte.
Faen.
Jeg trodde du hadde sviktet meg.
Sett deg.
Vodka eller whisky?
Bare ta en selv.
Kom igjen. Du kan være en snill gutt nede, ikke her oppe.
Seriøst, det går bra.
Whisky, tror jeg.
Hva er de gode nyhetene dine?
Jeg vil vite hva vi feirer.
Hvorfor stakk kavaleren din?
- Jeg spurte først. - Det gjorde jeg, nede.
Han jobber i Kongressen.
Et medlem av staben.
Jeg tror han er en glorifisert løpegutt.
En venn arrangerte det.
Så jeg sa han burde komme i kveld, holde meg med selskap.
Men han ville bare smiske med andre.
Så jeg tok ham med inn på dametoalettet,
sa at han var en drittsekk.
Han sa at jeg var barnslig. Så jeg fiket til ham.
Fiket du til ham?
Ja. Stort, rødt håndmerke midt i ansiktet hans.
Han var sikkert for flau til å bli sett av smiskegjengen.
Så han dro.
Det er siste gang jeg går på date med en fyr som bruker en nål med flagget på jobb.
Jeg bruker en nål med flagget på jobb.
Dette er vel egentlig ikke en date?
Jeg burde ikke være her.
Det er det som gjør det gøy.
Fortell meg de gode nyhetene. Jeg vil vite hva vi skåler for.
La oss skåle for deg.
Er jeg de gode nyhetene? Det kan jeg skåle for.
Hei.
Hva gjør du...
Jeg ville ikke vente på The Herald.
Jeg skulle ringe, men...
Kan jeg sove hos deg i natt?
Sove hos meg?
Bare på sofaen din i et par netter.
- Hvorfor det? - Jeg kan ikke bli i leiligheten.
- Har det hendt noe? - Nei. Jeg...
Jeg beklager.
Zoe.
Kom igjen.
Når er intervjuet?
Kl. 07.45. Jeg er hos ham.
Og hvor er Peter nå?
Er du sikker at du vil ha detaljene?
Bare si om det går bra.
Har ikke fått oppdateringer.
Men om det går bra, er du klar?
Jeg er klar. Jeg har vært klar. Jeg er klar.
- Noe mer? - Vi har vel aldri spilt sjakk før?
Jeg kan ikke det.
Skal jeg lære deg det?
Jeg burde sove. Være frisk og rask i morgen.
Ja, en annen gang.
1160, WZPZ, 07.45. God natt.
Jeg hater å holdes utenfor.
Å vente.
Å spekulere.
Ubrukelig.
Kom igjen! La oss danse.
Det er fint her.
Vil du ha noe? Vann? Juice?
Nei takk. Det går bra.
Du kan få sengen. Jeg sover på sofaen.
Nei.
Det går bra.
Vær så snill, Lucas, la meg sove på sofaen. Jeg får skyldfølelse.
Greit.
- Kan jeg hjelpe deg? - Jeg klarer det.
Så...
Vi må ikke snakke hvis du ikke vil.
Men jeg har ikke sett deg på
seks måneder.
Bortsett fra da jeg var full og fulgte etter deg...
- Nettopp. - Det var litt søtt.
Enten psykotisk eller trist.
Ikke søtt.
Jo, det var det.
Kan du gi meg puten?
Hvorfor måtte du ut av leiligheten?
Den føltes så liten.
Ikke mindre enn min.
Nei. Jeg mener ikke størrelsen. Jeg mener...
Jeg følte meg fanget.
Som om jeg var et sted jeg ikke bodde.
Gir det mening?
Tja.
Greit.
Vær så god.
Må du stå opp til en viss tid? Eller...
Jeg setter på vekkerklokke på telefonen min.
Greit. Bare se på TV.
Jeg kan sove gjennom hva som helst.
Takk, Lucas.
Det er siste skvett.
Best at det kommer godt med, da.
Drikk opp.
Ser jeg kjent ut?
Kjent? Nei.
- Ansiktet mitt? Kroppen min? - Nei.
Hva med stemmen min?
Har vi...
Nei.
Nei. Jeg lurte bare på om du likte brunetter med blå øyne.
- Hvor skal du? Kom tilbake. - Jeg vil se deg bedre.
Søren. Har solen stått opp?
For en stund siden.
Faen. Hva er klokka?
Kvart over sju.
Jeg skal intervjues om en halvtime.
- Dropp det. - Jeg kan ikke. Jeg må gå.
Du kan beholde rommet til tolv.
- Hallo? - Jeg er i leilighetsbygget ditt.
Resepsjonen ringer deg, men får ikke svar.
- Jeg er ikke der. - Da kommer jeg til deg. Hvor er du?
På Park Highmore Hotel.
Går det bra? Du høres full ut.
Det var... Ja, det går bra.
- Du skal intervjues. - Jeg vet det!
Har du drukket, Peter?
Hva? Nei. Jeg bestemte meg bare for å sove her.
Hvilket rom bor du på?
11... 1121.
Bli der. Jeg kommer nå.
Herregud, Peter. Hva har hendt? Du er full.
- Det går bra. - Jeg lukter det.
Jeg tok et par drinker. Det var ikke noe vilt.
Vi kan ikke holde intervjuet.
Jeg er edru. Jeg takler det.
Du snøvler.
Jeg klarer meg.
Jeg synes vi bør avlyse det.
Jeg skal holde intervjuet.
Bare gi meg samtaleemnene.
Beklager.
Beklager. Jeg...
Det går bra.
Det var en fjær i sofaen, og ryggen min...
Slutt.
Det går bra.
Jeg har ikke noe imot det.
Jeg hørte fra vennen min.
Savnetavdelingen.
Og?
- Hun er i New York. - Hvilket hotell?
Ikke et hotell.
Så hun er ikke alene?
Nei.
Adam Galloway?
Ja.
- Jeg har mer informasjon. - Jeg trenger den ikke.
Skru på 1160 AM.
Han stiller for å fylle Jim Matthews' gamle embete som guvernør i Pennsylvania.
Godt å ha deg her.
Det er godt å være her, Jim.
- Mark. - Beklager. Mark.
Det går bra, kongressmedlem. Det skjer støtt så tidlig på dagen.
Så, kongressmann, nedbørsfeltvedtaket.
Ja. Jeg skammer meg over...
Ikke skammer meg. Det er ikke rett...
Jeg er skuffet, fordi, du vet...
Vannet er...
Faktisk ville jeg diskutere...
Alle vet at naturgass...
At det er... Det vokser... I staten vår...
Det er en stor del av...
Økonomisk, slik utviklingen er.
Og jeg vil si... Erklære...
Med tanke på...
Kjenner du til boreregulering?
Fri bruk versus spesifikk bruk?
Snakker vi fortsatt om nedbørsfeltet?
Nei. Boring. Naturgass.
Du støttet økt regulering.
Nei. Jeg...
Det virket kanskje slik, men...
Faktisk, for å være tydelig, støtter jeg mindre...
Regulering.
Ja. I nedbørsfeltforslaget var det tydelig uttrykt...
Det ble ikke godkjent.
Nettopp. Det er det jeg spør om.
- Hva med det? - Hvorfor ble det ikke godkjent?
Det sa jeg nettopp.
Nei, det tror jeg ikke at du gjorde.
Det ble bare ikke det.
For tre dager siden forutsa du...
Jeg snakker om pokkers naturgass.
- Beklager. - Kongressmedlem, jeg må spørre om noe,
og det virker kanskje taktløst,
men er du full akkurat nå?
Hva? Nei. Det går bra.
Jeg er bare veldig sliten.
Til: Zoe (mobil) Du ba om noe bedre
Jeg har vært på kampanje i noen uker...
Kongressmedlem?
Kongressmedlem? Kongressmedlem?
Det er min feil. Jeg skulle ikke latt deg.
Jeg er rævkjørt.
Greit. Hør her. Du blir edru.
Vi kommer med en uttalelse så snart som mulig.
Det er ingenting jeg kan si.
Vi finner ut av det.
Kom igjen.
Du skal dusje.
Kom igjen.
Der, ja. Kom igjen.
Hvor ille er det?
Det avhenger av om den generelle pressen plukker det opp.
- Skal jeg si fra til presidenten? - Nei. Vent med det.
Jeg må snakke med Peter, koordinere med kampanjen.
Du blir den første jeg ringer.
Frank, før du går: Jeg fikk en e-post i morges.
Stanford ombestemte seg.
Så bra.
Rektoren sa at Gillian Cole tok kontakt.
Jeg søkte henne opp. Hun jobber for Claire.
- Takk. - Ingen grunn til å takke meg.
Ruben er henrykt. Jeg vet ikke hvordan jeg skal gjengjelde det.
Det at sønnen din er glad, er mer enn nok.
- Holder du meg oppdatert om Peter? - Ja.
Greit.
Hei, sjef.
- Er du hos ham ennå? - Ja.
- Han dusjer. - Hvordan går det?
Zoe Barnes la det ut for ti minutter siden.
Det er på New York Times-siden.
Han er ferdig.
Nancy må ordne et møte med visepresidenten.
- I dag om mulig. - Greit.
Og hold et øye med Peter. Han har gjort plikten sin.
- La oss få ham på føttene igjen. - Greit.
Og nå blir Jim Matthews aktuell, selv om han ikke vet det ennå.
Han finner trøst i sitt elskede Pennsylvania,
men Peter Russo finner ikke trøst noe sted.
Det tar bare ti sekunder å knuse en manns ambisjoner.
Jeg må passe på å beskytte mine.
Peter.
Peter!
Peter?
Hei!