DEN FØLGENDE HISTORIE ER INSPIRERET AF VIRKELIGE BEGIVENHEDER.
Vi har en aftale med Slagteren.
Hun får dig tilbage.
Der var ingen udvej.
Åh, nej. De kommer. Hvad skal vi gøre?
Af alle rædselsfulde ting, jeg har set...
ramte den her helt ind i hjertet.
HISTORIEN KAN INDEHOLDE CHOKERENDE BILLEDER.
SEERNE BØR VÆRE OPMÆRKSOMME PÅ DETTE
Jeg opgav. Der var ingen udvej.
Jeg prøvede bare, at overleve så længe som muligt.
MIT ROANOKE-MARERIDT
HISTORIKER
Der er meget få hjem i USA,
der har så inspirerende en historie, som Big Shaker palæet bygget i 1792,
af Edward Philippe Mott på 900, Sappony Road.
Som Daphne du Maurier så berømt skriver:
"Hvem kan bekræfte eller modsige at de huse, der skærmede os
som børn, voksne såvel som vores forfædre,
ikke har indlejret i væggene
den daværende smerte eller glæde?"
Jeg kan ikke tale om glæden i Sapphony-huset,
men der var bestemt meget smerte.
Grund fem: Portræt af en Adelsmand, 1789,
af John Alden Peale.
Hr.!
REKONSTRUKTION
Vi er ved at tage imod bud.
Stop.
Gå hjem alle sammen! Jeg køber hele grunden.
Jeg byder højest, så I spilder jeres tid.
Selv af de rige dengang, blev han missundet for sin velstand.
En familiearv, selvfølgelig.
Edward led af hvad vi i dag kalder
svær socialfobi.
Han hadede at være blandt folk.
Så han rejste så langt væk han kunne
fra festerne og spændingen i Philadelphia.
Han fandt et stykke land dybt inde i North Carolinas skove,
i udkanten af Roanoke River og han købte det af staten.
Så sendte han Shakers ned for at bygge et tilflugtssted,
et tilflugtssted, hvor han og kunsten kunne være alene.
Velkommen hjem.
Flere malerier?
Huset følger med.
Hvordan går arbejdet med undergrunden?
De graver nat og dag. Det tager tid, på grund af alle træerne.
Der er dybe rødder i disse skove.
Det skal fungere.
Kunstværkerne i dette hus
er mere værd end alle tobakfarme i hele staten tilsammen.
Hvis kidnapper skulle komme efter dem,
skal vi kunne have facilitet til deres flugt.
Der skete utallige uheld under byggeriet på huset.
Sære historier.
Mest ballade.
På hverdagssprog: Peale over kappen.
Vent! Kom tilbage.
Han forlod sin kone og unge arving tilbage i Philadelphia,
for at tage ned på sit Carolina-slot med sin elsker og sin kunst.
Han placerede hver og én omhyggeligt, roterede dem ofte til andre værelser.
Bring Gainsborough herind og stil hende overfor den nye Peale.
Han har brug for nogen at tale med, når vi ikke er her.
De dømmer os.
Jeg kan læse deres blikke.
Jeg kunne skaffe mig af med dem alle på nær dig.
Så ville jeg arbejde hele dagen i stedet for at lege med dette.
Kunsten dømmer aldrig.
Jeg er misundelig.
Liv i to dimensioner.
Fanget i evig skønhed.
At se verden gå forbi upåvirket
af sladder og smerten hos tre-dimensionelle mænd.
Jeg elsker dem, ved du nok?
Malerierne.
Mere end du elsker mig.
Stop med at snakke og elsk med mig.
Fint.
Men lad os først rødme hinandens brystvorter.
Edward var der ikke mere end to dage,
før ting begyndte at blive ekstremt besynderlige.
Nej.
Hvem af jer?
Hvem af jer ødelagde min Peale?
Sig frem!
Pokker tage jer! Sig frem!
- Tal frem! - Hr. Mott!
Jeg sværger...
Jeg så en stor hvid kvinde og en ung mand i haven ved skoven,
få minutter før jeg hørte dig skrige.
Løgne!
I bliver her indtil morderen tilstår sin forbrydelse.
Der er jeres tyverationer! I kan slås om dem!
Luk den!
Døm mig ikke.
Behøver jeg at minde dig om, at du også er en tjener?
Tro ikke, at din velsmurte tunge
og lilla pikhoved er nok til at gøre dig til andet end det.
Forlad mit åsyn resten af natten!
Ellers vil blodet flyde!
Hvad vi ved om resten af den nat
og hvad der var enden for Edward Mott, blev fortalt af Guiness.
Løslad mig, fjolser!
Hvem er du? Det er mit land! Mit!
Du er på privat grund!
Denne grund tilhører mig.
Dette land vil altid være mit
og jeg skal hellige min ret til det med dit blod.
Nej!
På et tidspunkt under dette kaos,
red Guiness væk på en af hestene,
Men der blev ikke fundet noget lig eller beviser på en stor ildebrand.
Guiness endte i fængsel,
dømt for mordet på sin herre og for at have gemt liget.
Han undlod dog at fortælle om tjenerne i kælderen.
Huset forblev i besiddelse af Mott i over et århundrede,
men man sagde, at galskab løb i familien.
Familieslægten endte skandaløst,
da den sidste Mott døde i det sydlige Florida i 1952.
På det tidspunkt var huset blevet købt og solgt et par gange,
men ingen blev der ret længe.
Tror du, det er hjemsøgt?
Om jeg gør? Jeg er historiker.
Det ville gøre mit liv meget nemmere, hvis de døde kom tilbage.
Alt jeg kan sige på dette tidspunkt er, at ingen
kan overtale mig til at overnatte i det hus,
bestemt ikke ved fuldmåne.
ÆGTE 112-OPKALD
OPERATØR: 112, HVAD ER DIN SITUATION?
OPRINGER: JEG RINGER FRA HUSET PÅ SAPPHONY ROAD
VI HAR BRUG FOR HJÆLP. EN SKARE UDENFOR VIL DRÆBE OS.
STEMME I BAGGRUNDEN: MATT!
OPERATØR: HVEM PRØVER AT DRÆBE DIG?
OPRINGER: BARE SEND POLITIET!
Matt.
Overgiv dig til mig,
og jeg vil give dig en smertefri død.
Det var... surrealistisk.
Der var ikke kun underlige lyde i skoven, eller knive i loftet.
Der var en skare, og de kom efter os.
Det var ligegyldigt om de var levende eller døde,
eller hvad de nu var, jeg vidste bare, at vi skulle væk derfra.
Lovovertrædere! Jeres dage er talte.
Blodmånen er over os.
Vi må ære vores pagt med de oldtidige guder
og hellige dette land endnu engang.
I havde mulighed for at forlade dette territorium.
Men det gjorde I ikke, og I skal bøde med en smertefuld pine.
Åh, du godeste.
- Hvad skal vi gøre? - Tag mine nøgler.
Jeg går ud først og jagter dem væk.
Åh, nej.
Du tager Flora og går direkte mod bilen.
Matt, lad være. Vi må blive sammen.
Hør på mig. Du må få Flora ud herfra.
- Okay. - I skal være i sikkerhed.
Okay, når du går ud af hoveddøren
løber du direkte mod bilen.
- Stop ikke, lige meget hvad der sker. - Okay.
- Lover du det? - Ja.
Onkel Matt, jeg er bange.
Det ved jeg, skat.
Du skal være tapper bare lidt endnu, okay?
Kom så.
Se mig i øjnene. Hold fast så godt du kan.
Er det forstået?
Giv ikke slip.
- Har du hende? - Ja.
Flora!
Man kunne mærke huset...
komme til live omkring sig.
Flora!
Pis!
Matt!
Flora!
Se på mig. Er du okay? Er du kommet til skade?
Kom så.
Det er som om vi blev ledt dertil. Jeg forstod det ikke først. Elias...
Elias sagde, Slagterens tidligere ofre var bange for hende.
Så forstod jeg, at hun brugte frygten til at få dem til det, hun ønskede.
De omringede os.
- Lovovertrædere! - Som dyr, der nemt slagtes.
Hvad nu?
Vi er fanget.
Måske kan jeg hjælpe,
Nej! Vold bliver ikke nødvendigt.
Jeg vil ikke skade dig. Jeg er her for at hjælpe dig.
Hvis du tillader mig,
Jeg kan hjælp jer med at flygte fra huset.
Ja.
Sådan, vi går ind.
Han fortalte os sit navn. Edward Philippe Mot.
Og at han var den oprindelige ejer.
Selvom det vækkede mange spørgsmål,
havde vi ikke tid til at få i detaljer.
- Hvor fører du os hen? - I sikkerhed.
Hvor fører tunnelerne hen? Jeg troede, bonderøvene byggede dem.
Jeg byggede dem.
Du er ikke... Du er ikke i live.
Nej, Slagteren slog mig ihjel.
Jeg vil ikke lade hende slå jer ihjel. Intet andet.
Er det derfor, du kom frem?
For at redde os?
Nej.
I er min skam. Min ruin.
Vi er ikke en trussel mod dig.
Alt jeg var er forsvundet. Alt dyrebart blev til støv.
Jeg har kun en sidste glæde.
Min ensomhed, som det skal være.
Jeg kan ikke klare tre sjæle til.
Vi måtte have gået halvanden kilometer i kulden og mørket.
På steder bevægede væggene sig, fyldt med insekter.
Der lugtede som en grav.
Jeg fryser.
Hellere kold end varmen fra Slagterens flammer.
Vil det føre os ud til vejen?
Der er ingen veje, hvor jeg går.
Hvis vi ikke skal ud til vejen, hvor fører du os så hen?
Vi kan ikke bare gå ind i skoven. Vi dør når de finder os.
Jeg kan kun føre jer hertil.
De levende klynger sig til livet,
men trofæet man ikke værdsætter,
er at dø i fred.
Kom nu, lad os gå.
Nogle dyr er bange for lyset.
Deres instinkt er at gemme sig for det,
fordi mørke er sikkert, og beskytter mod fjender.
Vi burde have vidst, at i den skov,
var vi ikke andet end et bytte.
Jeg kan se et lys.
Grise.
MIT ROANOKE-MARERIDT
I mørket indså vi ikke, hvor vi var.
Men det var det samme hus,
hvor vi havde set de vilde drenge drikke mælk fra grisen.
Og vi var ikke alene.
- Åh, hjælp mig. - Åh, nej.
Nej, skat, lad være med at kigge.
Elias?
- Hvad har I gjort ved ham? - Du misforstår det.
Vi fandt ham fyldt med huller.
Pile stak ud af ham som et pindsvin.
Mamas magiske hænder holdt ham i live.
Mama lavede sin magi.
Hvorfor tog I ham ikke på hospitalet?
Han var ubrugelig for alle andre end os.
- Ubrugelig. - Se selv.
Nej...
Ikke mere...
Elias?
Det er mig, Matt Miller.
Hej, Matt.
De er alle bindegale. Du må ud herfra.
Skynd dig væk, før hun kommer tilbage.
Se mine dele.
Mama tog mit ben.
Dræb mig... dræb mig.
I må alle være udsultede.
Jeg har frisk tørkød fra rygehuset.
Nej, spis det ikke.
Gør ham ikke fortræd.
Et ord til og du slår hans tænder ud med hammeren.
Tag for dig.
Nej, tak.
Tag det, barn. Det er lækkert.
Nej, tak. Hun er ikke sulten.
Vær ikke så fornem. Du er ikke bedre end os.
Jeg tilbyder mad for at velkomme jer i mit hjem. Det er ikke gift.
Lort! Ulækkert!
Jeg kan lide mit kød sødt. Jeg har hærdet det i timevis!
Det er hans skyld. Han er dårligt kød.
- Dårligt kød! - Han er rådden.
Ingen grund til at holde ham i live.
Du skulle aldrig have købt det hus.
Kom her med pengene. Byd højere end Ishmael ved auktionen.
- Du kan få det. - Flyt ind i morgen.
Vi skriver skødet over til dig med det samme.
Vi vil ikke bo der. Vi har mange grunde heromkring.
Vi ville holde det tomt for Slagteren.
Hun kan ikke lide selskab.
Min herremand lavede en aftale med hende for 200 år siden.
Så længe hun kan hellige landet
med friskt blod hvert år, lader hun os være i fred.
Nogle år, når svinene er magre, hjælper vi med at finde et offer.
Til gengæld kommer ingen ind i skoven og forstyrrer vores landbrug.
Cannabis gror godt i Carolina-jord.
Hvorfor fortæller du mig det?
Hvorfor ikke? I fortæller det aldrig til nogen.
- Nej. - Det gør vi ikke.
Jeg sværger.
Nej. Du vil ikke sige et pip.
Ikke et pip.
Jeg kan ikke glemme, at du ledte politiet hertil og tog vores børn væk.
Mine børn!
Vi henter drengene tilbage, det lover jeg.
Bare lad os gå.
Vi tager tilbage til Californien og ingen kommer til at se os igen.
Nej, det gør de ikke, sødt kød.
Polk-familien har altid holdt deres ord.
Vi har en aftale med Slagteren, og hun skal have dig tilbage.
Jeg ville væk fra Polk-familien...
men der var ét sted værre end, hvor jeg var.
Og det var vores hjem.
MIT ROANOKE-MARERIDT
Det var Shelby. Hun tilkaldte politiet,
og fortalte, at jeg var involveret i min mands død.
Det var derfor, de tilbageholdt mig flere gange og udspurgte mig.
Jeg vidste, hvad de havde gang i. Jeg var betjent.
De havde hun 48 timer tilbage, før de måtte retsforfølge mig.
Det var 48 timer, hvor jeg kunne have ledt efter Flora.
Lad os gennemgå det her igen.
Din svigerinde fortalte os, du gik kvart over 22:00.
Det var 15 minutter efter din eksmand.
Du om først tilbage fire timer senere. Hvad lavede du?
Hvor mange gange skal jeg fortælle den samme historie.
Du tog din datter hjem fra skole uden tilladelse.
Du vidste, din eksmand ville melde dig for kidnapning.
Er det derfor, du dræbte ham?
Det er fakta, Lee.
Jeg tog ud den nat for at lede efter min datter,
hvilket er, hvad vi begge burde gøre lige nu.
Overvej hvordan I fandt Mason!
Tror du virkelig, at jeg kunne
løfte en voksen mand ind i den skov?
Ikke alene.
Jeg havde ikke noget at gøre med Masons død.
Så døm mig eller lad mig gå.
Gennem de 48 timer prøvede de
at fange mig i at afsløre mig selv.
Men der var ingen løgn at fange.
Som Mark Twain sagde:
"Hvis du fortæller sandheden, behøver du ikke, at huske alt."
Da jeg tændte min mobil havde jeg 20 beskeder fra Matt.
Jeg kunne ikke finde hoved og hale i dem da.
De var ret paniske.
Der var kun en afgørende besked.
Min baby er i sikkerhed.
Når lastbilen hoppede, var jeg sikker på, at pistolen ville gå af.
Jeg havde brug for et øjeblik. Bare et.
Rolig!
Cain.
Jeg vidste, jeg måtte gøre noget.
Kom så. Kom, min pige. Kom, Flora.
Vi ville dø, hvis Slagteren fik fingrene i os igen.
Lad os komme afsted.
Jeg tænkte, jeg hellere ville tage chancen
i skoven end at blive slagtet som et svin.
Duk dig.
Afvist Opkald.
Hvad end der foregik, var det slemt.
Matt ville ikke ignorere mit opkald. Ikke hvis han havde Flora.
Betjent!
Jeg har brug for et lift.
Sæt pigen ind i bilen. Intet barn burde se dette.
Nej!
Du får dig selv til at ligne en helt, ikke?
Rigtig modig. Du kommer ind på mit land. Tager mine børn.
Dræber min søn!
Hvis ikke hun så gerne ville have dig,
havde jeg smadret dit kranie allerede!
Og ved du hvad?
Du løber ingen steder!
Nej! Lad ham være!
Jeg beder dig!
Gør hvad du vil med mig. Jeg løber ikke væk igen.
Åh, nej, det gør du ikke!
Shelby.
Aldrig har jeg følt mig så ubrugelig.
Jeg husker ikke meget efter det.
Du godeste!
Matt...
Se på mig.
Du må redde hende.
Du må redde Flora.
Du må redde...
Lov mig, du vil redde hende.
Jeg opgav. Der var ingen vej ud.
Jeg ville bare bruge hvert sidste åndedrag
sammen med Shelby, for jeg vidste,
så snart bilen standsede...
var det slut.
MIT ROANOKE-MARERIDT
Der var stadig så mange...
ting, jeg ville gøre i mit liv.
Være mor.
Blive gammel med Matt.
Åbne mit eget yoga-center.
Og jeg troede altid...
jeg havde alverdens tid.
Men vores tid løb ud.
Du har mistet en søn i nat.
Det er en moders byrde, at pines ved at føde børn,
men al smerten forsvinder, når det sammenlignes
med den kolde barnedød.
Tilbage i bilen, drenge.
Nej!
Du lovede, hun ville være sidst.
Nu bliver hun først.
Flora!
Det var...
Umenneskeligt.
Hun var blot en lille pige.
De var monstre.
Tilkald forstærkning.
Vent. Nej, vent!
Pis!
Dette land tilhører kolonien, og kolonien dette land.
Vi helliger vores ret med blod!
Nej!
Det var en af hendes egne.
Jeg ved ikke, hvorfor han gjorde det, men han stoppede hende.
Jeg vil ikke se dig udgyde mere uskyldigt blod!
Gå nu, gør din store flugt.
Jeg kan ikke flytte mig.
Hop ind!
Flora!
Afsted!
Lee, afsted!
Det var et mirakel.
Efter alt vi har været igennem...
kan jeg stadig ikke forklare halvdelen af de ting, vi så.
Vi var heldige at være i live.
De måneder var som...
et skrækkeligt mareridt.
Når jeg lukker øjnene, kan jeg stadig se...
ildebranden,
og Elias, der skreg.
Den... vanvittige familie.
Jeg er bare taknemmelig for,
at jeg aldrig behøver, at se det gudsforladte sted igen.
Vi har kun nok penge på lommen til et motelværelse og takeout.
Okay, baby. Lad os få dig i bad.
Vi boede på det billigste sted, vi kunne finde, indtil min søster
kunne sende os nok penge til en flybillet tilbage til LA.
Vi var hjemløse da vi nåede frem,
men den nat...
var vi den rigeste familie på jorden.
Jeg er den næste.
Er du sikker på, det er en god idé med dit cast?
Jeg er beskidt, jeg lugter forfærdeligt.
- Prøv at stoppe mig. - Vi er okay, baby.
Vi er okay.
Flora?
Gemte du et stykke til din onkel Matt?
Jeg ved det ikke, onkel Matt, jeg var ret sulten.
Jeg har stadigvæk den drøm.
Jeg har prøvet yoga, meditation, hypnotisering endda.
Vi undslap med livet i behold den nat,
men jeg kom mig aldrig helt over det.
Det tror jeg aldrig, jeg vil.
MIT ROANOKE-MARERIDT
Oversat af: Isabella Sander