Vi har en överenskommelse med Slaktaren, hon kommer att få er.
Vi var fast.
Herregud, de kommer. Vad ska vi göra?
Av allt hemskt jag hade sett, var det här det värsta.
Jag gav upp, vi var fast. Jag försökte att insupa mina sista sekunder.
Få hem i USA har en lika intressant historia som Shakers herrgård-
-byggd 1792 av Edward Philippe Mott på 900 Sappony Road.
Som Daphne du Maurier skrev: "Vem kan bekräfta eller förneka"-
-"att husen som skyddade oss som barn, vuxna och även våra föregångare"-
-"inte har ansamlat i dess väggar, vad som var - både lidande och glädje."
Jag vet inget om glädjen på gården, men det var mycket lidande.
Femte objektet:
Porträtt av en adelsman, 1789.
Av John Alden Peale.
Sir.
Vi är mitt i budgivningen.
Sluta med det.
Gå hem allihopa! Jag köper allt.
Ingen kan bjuda över mig, ni slösar bara bort er tid.
Även de rikaste avundades hans rikedomar.
Släktpengar, så klart.
Edward hade vad som idag skulle diagnostiseras som social ångest.
Han hatade att vara bland folk, så han flydde festerna i Philadelphia.
Han fann lite land i skogen vid Roanoke- floden i North Carolina och köpte det.
Han tog dit Shakers för att bygga en tillflyktsort där han kunde vara ensam.
Välkommen hem, sir.
-Fler målningar? -Huset tar sig.
-Hur går arbetet under mark? -De gräver dag och natt.
Det går långsamt på grund av träden, skogen har djupa rötter.
Det måste göras.
Konsten i huset är värd mer än alla tobaksodlingar i hela staten.
Om kidnappare försöker att ta konsten måste vi kunna fly.
Det var flera incidenter under byggandet av huset.
Underliga historier.
Mest busstreck.
Sätt de här i salongen och Peale ska sitta över eldstaden.
Vänta, kom tillbaka.
Han lämnade sin fru och arvtagare för att vara med sin älskare och sin konst.
Han placerade dem minutiöst och roterade dem ofta mellan rummen.
Ta hit Gainsborough och sätt henne mittemot den nya Peale.
Han behöver nån att prata med när inte vi är här.
De dömer oss. Jag ser det i deras blickar.
Jag borde göra mig av med alla utom dig.
Då skulle jag få jobba hela dagarna istället för att leka med den här.
Konsten dömer aldrig.
Jag avundas den. Livet i två dimensioner.
Frusen i evig skönhet.
Att se världen flyga förbi, obesvärad av rykten och smärta.
Jag älskar dem. Målningarna.
Mer än jag älskar dig.
Sluta prata och älska med mig.
Visst.
Men låt oss först ruffa till varandras bröstvårtor.
Edward hade inte varit där i två dagar innan väldigt konstiga saker hände.
Nej, nej.
Vem?
Vem av er förstörde min Peale?
Tala! Erkänn!
-Tala! Tala! -Mr Mott.
Jag svär att jag såg en stor vit kvinna och en ung man-
-i trädgården vid skogen strax innan du skrek.
Lögner! Lögner, lögner, lögner!
Ni får stanna där tills mördaren erkänner sina brott.
Där har ni er mat! Slåss om det!
Stäng luckan!
Döm mig inte.
Du är också en tjänare.
Tro inte att din silkestunga och lila ollon gör dig till nåt mer än så.
Våga inte visa dig för mig mer ikväll!
Annars kommer blod att spillas!
Vad vi vet om den natten och Edward Motts slut har berättats av Guinness.
Släpp mig, idioter! Vilka är ni?
Det här är mitt land, inkräktare!
Det här är mitt land. Det kommer alltid att vara mitt-
-och jag skall helga det genom att spilla ditt blod.
Nej! Nej!
Under lemlästningen red Guinness iväg på en av hästarna.
Man fann ingen kropp eller spår efter nån brand.
Guinness kastades i fängelse anklagad för mord på sin herre.
Han berättade inte för nån om tjänarna i jordkällaren.
Huset förblev i Motts ägo, men släkten sades vara galen.
Släkten slutade i skandal när den sista Mott dog i Florida år 1952.
Då hade huset köpts och sålts ett antal gånger, men ingen hade stannat länge.
-Tror du att det var hemsökt? -Jag är historiker.
Det skulle underlätta om de döda kom tillbaka.
Allt jag kan säga är att inget skulle kunna få mig att övernatta där.
Särskilt inte vid fullmåne.
-112, hur kan jag hjälpa er? -Jag är på Sappony Road och behöver hjälp.
En mobb försöker att döda oss.
Skicka polisen!
Matt.
Överlämna er till mig så får ni en skonsam död.
Det var surrealistiskt.
Det var inte bara ljud i skogen eller knivar i taket.
Det var en mobb som var ute efter oss.
Om de vara döda eller levande spelade ingen roll, vi måste därifrån.
Inkräktare, er tid är kommen!
Blodmånen är kommen.
Vi måste hedra vår pakt med de uråldriga gudarna och välsigna jorden än en gång.
Ni fick chansen att avlägsna er.
Så skedde ej, därför skall ni skoningslöst avrättas.
-Herregud, vad ska vi göra? -Ta mina nycklar, jag lurar bort dem.
Ta Flora och gå direkt till bilen.
Snälla, Matt. Vi måste hålla ihop.
Du måste ta Flora härifrån. Ni måste i säkerhet.
När ni kommer ut går ni till bilen.
-Vad som än händer, stanna inte. -Okej.
Morbror Matt, jag är rädd.
Jag vet. Du måste vara modig ett tag till.
Okej?
Kom.
Titta på mig. Håll i dig så hårt du kan.
Förstår du? Släpp inte taget.
Flora!
Man kunde känna att huset...
...kom till liv runtom dig.
-Flora? -Flora!
Flora!
Helvete.
Matt!
Flora?
Flora!
Titta på mig. Är du okej? Är du skadad?
Kom igen, kom igen.
Det var som att vi leddes dit. Jag förstod det inte först, Elias...
Elias sa att Slaktarens offer var rädda för henne.
Jag insåg att hon använde rädslan för att kontrollera dem.
-Inkräktare! -Som djur på väg till slakt.
Vad gör vi nu? Vi är fångade.
Jag kanske kan hjälpa till. Nej, jag vill inte skada er.
Jag vill rädda er. Om ni låter mig kan jag hjälpa er att fly.
Ja.
-Ja, dit in ska vi. -Han sa sitt namn: Edward Philippe Mott.
Han var den första ägaren.
Det reste många frågor, men vi hade inte tid för detaljer.
-Vart ska vi? -I säkerhet.
-Jag trodde att lantisarna byggde dem. -Jag byggde dem.
Ni är inte... Ni är inte levande.
Nej, Slaktaren dödade mig. Jag ska hindra henne från att döda er.
Är det därför du kom? För att rädda oss?
Nej, ni är mitt fördärv. Min ruin.
-Vi är inget hot mot dig. -Allt jag var, är nu borta.
Allt värdefullt förstördes.
Allt som är kvar är en gnutta elegans i min ensamhet.
Jag står knappast ut med ytterligare tre själar.
Vi gick säkert 1,5 km i mörkret.
På vissa ställen rörde sig väggarna fulla av insekter.
Det luktade som i en grav.
Jag fryser.
Hellre det än hettan från Slaktarens flammor.
-Kommer vi till vägen? -Det finns inga vägar, dit jag går.
Vart för du oss? Vi kan inte irra omkring i skogen, då dör vi.
Jag kan inte ta er längre än så här.
De levande hänger kvar vid livet-
-men det som underskattas är att dö i frid.
Kom, sätt fart.
Vissa djur är rädda för ljuset.
Deras instinkt är att hålla sig gömda för mörkret skyddar dem från rovdjur.
Vi borde ha vetat att vi inte var nåt annat än byten i den skogen.
Jag ser ett ljus.
Grisar.
Översatt av: Nemooo www.divXsweden.net
I mörkret visste vi inte var vi var.
Men det var i samma hus som suggan diade pojkarna.
Vi var inte ensamma.
Hjälp mig.
-Titta inte, titta inte. -Elias?
-Vad har ni gjort med honom? -Vi hittade honom full av hål.
Pilarna stack ut som på ett piggsvin. Mamas magi fick honom att överleva.
-Varför tog ni honom inte till sjukhus? -Ingen behövde honom förutom vi.
-Se efter själv. -Nej, nej...
Inte mer...inte mer!
Elias? Det är jag, Matt Miller.
Hej, Matt.
De är alla galna. Ni måste ta er härifrån.
Försvinn innan hon kommer.
Se bara på mig, Mama tog mitt ben.
Mama tog mitt ben.
Döda mig. Döda mig!
Ni måste vara hungriga. Jag har torkat kött från rökhuset.
-Nej, ät det inte. Ät inte. -Tyst.
-Skada honom inte. -Ett ord till och vi slår ut tänderna.
-Ät nu. -Nej, tack.
-Ta lite, mitt barn. Det är utsökt. -Nej, tack.
-Hon är inte hungrig. -Försök inte, ni är inte bättre än oss.
Jag erbjuder mat för att välkomna er till mitt hem. Det är inte förgiftat.
Skit! Härsket!
Jag gillar sött kött. Jag lade timmar på det här!
-Det är hans fel. -Dåligt kött!
Han är förstörd, det finns ingen anledning att hålla honom levande.
Ni borde aldrig ha köpt huset eller överbjudit Ishmael vid auktionen.
-Ni kan få det. -Flytta in imorgon.
-Vi skriver över det på er. -Vi vill inte bo där. Vi äger flera hus.
Vi ville hålla det tomt för Slaktaren, hon gillar inte sällskap.
Min släkt slöt en pakt med henne för över 200 år sedan.
Så länge hon helgar jorden med färskt blod varje år lämnar hon oss i fred.
Vissa år, när skörden är snål, hjälper vi henne med offer.
Som gengäld går ingen in i skogen och förstör vår skörd.
Cannabis växer bra i Carolinas jord.
-Varför berättar du detta? -Varför inte?
-Ni lär aldrig berätta det för nån. -Nej.
-Jag svär. -Nej, ni kommer inte att säga ett ord.
-Inte ett ord. -Ni ledde polisen hit och tog våra barn.
Mina barn!
-Vi tar tillbaka pojkarna, jag lovar. -Snälla, låt oss gå.
Vi åker och ingen ser oss igen.
Det stämmer, raring.
Polks håller alltid sitt ord.
Vi har en överenskommelse med Slaktaren, hon kommer att få er.
Hur gärna jag än ville komma iväg från Polks-
-fanns det ett värre ställe att vara på. Vårt hus.
Översatt av: Nemooo www.divXsweden.net
Det var Shelby som ringde polisen och sa att jag hade mördat min man.
Därför förhörde de mig om och om igen.
Jag visste vad de gjorde, jag var polis. De hade 48 timmar på sig att åtala mig.
48 bortslösade timmar, då jag hade kunnat leta efter Flora.
Berätta igen, din svägerska sa att du lämnade huset kl. 22.15.
15 minuter efter din ex-man.
Du kom tillbaka 4 timmar senare. Vad gjorde du?
Hur många gånger ska jag berätta?
Ni tog er dotter utan tillåtelse. Ni skulle anmälas för kidnappning.
Var det därför du dödade honom? Det är fakta, Lee.
Jag letade efter min dotter, vilket vi borde göra nu.
Se hur Mason såg ut!
Skulle jag kunna lyfta upp honom på den trägrejen?
Inte själv.
Jag hade inget med Masons död att göra. Åtala eller släpp mig.
De försökte få mig att försäga mig under alla 48 timmar.
Men jag ljög inte. Som Mark Twain sa:
"Om du säger sanningen behöver du inte komma ihåg nåt."
När jag satte på mobilen hade jag 20 meddelanden från Matt.
Jag förstod inget av dem, de var vanvettiga.
Bara ett meddelande spelade nån roll.
Mitt barn var i säkerhet.
Varje gång lastbilen guppade trodde jag att geväret skulle gå av.
Jag behövde ett tillfälle. Bara...
...ett.
Sakta ner!
Cain!
-Jag var tvungen att göra nåt. -Kom igen, Flora.
Vi skulle dö om Slaktaren fick tag i oss igen.
Jag tog hellre chansen i skogen än att bli slaktade som grisar.
Ducka! Ner, ner, ner!
LEE HARRIS
Vad det än var, så var det dåligt.
Matt ignorerade mig inte, inte om han hade Flora.
Konstapeln!
Jag behöver skjuts.
Sätt flickan i lastbilen, inget barn ska behöva se det här.
Nej!
Du ser dig själv som en hjälte, inte sant? Modig och allt.
Du kommer till mina ägor, tar mina barn och dödar min son!
Om hon inte ville ha dig skulle jag ha slagit in din skalle!
Jag ska säga er en sak, ni kommer inte att fly igen!
Nej, skada honom inte! Jag ber dig!
-Jag ber dig. -Gör vad du vill, jag ska inte fly igen.
Nej, det kommer du inte!
Shelby.
Jag har aldrig känt mig mer värdelös.
Jag kommer inte ihåg mycket efter det.
Matt, titta på mig.
Du måste rädda henne.
Du måste rädda Flora.
Du måste rädda...
Lova att du räddar henne.
Jag gav upp, vi var fast. Jag försökte att insupa mina sista sekunder-
-med Shelby för jag visste att när lastbilen stannade...
...skulle allt vara över.
Översatt av: Nemooo www.divXsweden.net
Det var fortfarande så många saker som jag ville göra i livet.
Att bli mamma.
Att bli gammal med Matt.
Att öppna upp min egen yogastudio.
Jag trodde alltid...
...att jag hade all tid i världen.
Men vår tid var slut.
Ni har förlorat en son inatt.
Det är en mors börda att lida när hon föder-
-men all smärta bleknar när man jämför med ett kallt, dött barn.
Tillbaka i bilen, pojkar.
Nej! Nej, nej, nej!
Nej!
-Du lovade att hon skulle vara sist. -Nu får hon vara först.
Flora!
Det var...
...omänskligt.
Jag menar, hon vara bara en liten flicka.
De var monster.
Kalla på förstärkning.
Vänta. Nej, stanna!
Helvete!
Det här landet tillhör kolonin och kolonin tillhör landet.
Vi helgar vår rätt med blod!
Nej!
Det var en av hennes egna. Jag vet inte varför, men han stoppade henne.
Jag låter er inte spilla mer oskyldigt blod.
-Se så, utför er stora flykt. -Jag kan inte röra mig.
Hoppa in!
Flora!
Kör! Kör, Lee!
Det var ett mirakel.
Efter allt vi hade gått igenom...
Jag kan inte förklara hälften av alla saker vi hade sett.
-Vi hade tur som levde. -De månaderna var som en hemsk mardröm.
När jag blundar kan jag fortfarande se...
...elden, Elias som skriker och den där galna familjen.
Jag är bara glad att jag aldrig behöver se det fruktansvärda stället igen.
Vi hade bara pengar till ett motellrum och lite hämtmat.
Okej, raring. Låt oss tvätta av dig.
Vi bodde på det billigaste stället tills min syster kunde skicka pengar-
-för ett flyg tillbaka till L.A.
Vi skulle vara hemlösa när vi kom dit, men den natten...
...var vi den rikaste familjen i världen.
Min tur.
-Är det en bra idé med ditt gips? -Jag är smutsig och stinker.
-Försök att stoppa mig. -Vi är okej, älskling.
Flora? Har du sparat en bit till morbror Matt?
Jag vet inte, jag var rätt hungrig.
Än idag har jag den drömmen.
Jag har försökt med yoga, meditation, till och med hypnoterapi.
Vi flydde med våra liv i behåll den natten, men jag har inte kommit över det.
Jag vet inte om jag nånsin kommer att göra det.
Översatt av: Nemooo
www.divXsweden.net -bästa svenska undertexterna på nätet