Mina damer och herrar...
det är dags för oss att ta farväl.
Men inte förrän vi skålat för showens nya ägare...
Chester.
-För Chester. -För Chester.
Jag hoppas att han kommer att vårda mina magnifika monster så som jag har gjort...
under många års tid.
Skål.
Ms Elsa, du har skänkt mig mitt livs dröm.
Jag lovar att upprätthålla standarden på denna extravaganza...
och att göra dig stolt.
Säker resa till låtsaslandet.
Skönt att bli av med henne.
När surkålen äntligen har stuckit kan vi ta över.
Marjorie, det är inte...
Tack, Chester.
Nu, om du inte har nåt emot det, är det dags för ursprungsfamiljen...
vår trupp av monster och kuriositeter...
att tillbringa våra sista timmar ensamma tillsammans.
Ja, visst.
-Adjö. -Hej då.
Vi har ännu en man att tacka...
min manager, mr Richard Spencer.
Han har förvandlat våra liv.
Skål!
-Skål! -Tack, tack.
På grund av honom...
är ni alla på tv mycket snart...
på The Elsa Mars Hour.
Men först, ikväll ska vi festa...
och senare, som underhållning, ska vi se en film ur min egen samling.
Inte I korsets tecken igen.
Nej.
Vi ska se Freaks. Vet du vilken film det är, Richard?
Det kan jag inte säga att jag gör.
Det är en underbar film.
Förklara handlingen för honom, Eve och Paul.
Filmen utspelar sig på en resande cirkus... en freakshow.
Cleopatra, en normal trapetsartist, gifter sig med en tivolidvärg.
Men egentligen försöker hon förgifta honom för hans arv.
Hon behandlar alla freaks som dårar...
tills hon en dag blir berusad och avslöjar sina avsikter.
Då vänder sig alla freaks mot henne.
De hämnas på natten, med knivar och pistoler.
Eve, Eve.
Förstör inte slutet för honom.
Det låter som en succé!
Jag måste faktiskt gå.
Så mycket att göra innan vi åker västerut.
Nonsens. Åh, nej.
Du kan inte gå före din present.
-Nej. -Håll käften och sitt ner!
Du förtjänar det här.
Vad har hänt med dig?
Se så, Richard, öppna det.
Jag tänkte på dig, långt och hårt, när jag gjorde detta.
Åh, tack och lov.
Vi har haft ett antal besökare...
som har känt yrsel när de har sett våra utställningsföremål...
men ingen har svimmat förut.
Är allt väl, unga dam?
Vad hände med vakterna?
Det är efter stängning. Jag har skickat hem dem.
Skönt att veta.
Nu är det din tur.
Herregud.
Jag är oskyldig.
Jag vet inte ens vem det är.
Jag har redan berättat allt... Stanley.
Elsa.
Kom igen. Prata med dem.
Om din... dröm?
Hollywood!
Jag är rädd... att det är allt det är.
Bara en dröm.
Snurra honom.
Vänta!
Herregud!
Snälla. Nej.
Snälla.
Jag har kanske inte varit helt ärlig...
men jag känner folk i Los Angeles.
Min kusin arbetar på hotellet "Garden of Allah".
-Snälla, snälla. -Du försökte döda mina drömmar.
Dem kan man inte döda.
Men vad du gjorde...
Du förde hit död.
Och för det... måste du betala.
Ta ner honom.
Snälla, Elsa, kom igen, nu.
Du och jag måste ha ett privat samtal.
Vi kan komma överens om nåt...
Se om du kan springa din väg!
Din... Backa!
Hon... dödade... Ethel.
Jag talar sanning.
Hon dödade henne. Jag hjälpte henne att dölja det.
-Vore jag du, mr Spencer... -Hon är inte den ni tror!
-Sluta prata och börja springa. -Hon dödade Ethel!
Spring!
Nej! Gud!
Bara för att du växte upp utan en far...
får du inte romantisera honom nu när han är borta.
Hur dog han? Vem dödade honom?
Vi alla gjorde det.
Han bröt mot vår kod. Hans eget fel.
Det är allt du behöver veta.
Här.
Ät lite. Du behöver vara stark. Se så.
-Han var min far! -Han dödade ett freak!
Den mest sårbara bland oss.
Tror du på henne?
Den svekfulla lilla slampan?
Jag såg min älskade Ma Petite i en burk med mina egna ögon.
Jag hörde honom bekänna med mina egna öron!
Vad gäller Maggie...
skulle vi ha många fler döda här om inte hon hade erkänt.
Jag förlåter inte.
Hon kan ruttna i helvetet.
Du behöver alla vänner du kan få just nu.
Maggie ska byta dina bandage.
-Nej! Jag behåller de smutsiga. -Icke!
Din mor är inte här och kan sköta om dig, så det blir jag.
Jag har sett dig som pojke och man, en man som blev en ledare...
och vi behöver dig nu.
Jag har inga händer!
Jag kan inte ens pissa själv!
Jag har hittat en gammal vän.
Han ska hjälpa dig, och är en sann konstnär.
Han ska ge dig nya händer, en ny början.
Men såren måste läka först.
Maggie ska hjälpa dig. Låt henne göra det.
Förlåt. Jag vill inte göra dig illa.
Jaså, inte?
Jag trodde det var din grej... att skada folk.
Jag älskar dig, Jimmy.
På riktigt.
Det har alltid varit så.
Jag vill börja om på nytt.
Vi kan ändå åka till New York som vi tänkte.
Varför inte?
Du skojar väl?
Tror du att efter allt du har gjort...
ska vi bara leva lyckliga?
Mina händer ligger i en burk, på grund av dig.
Jag är verkligen ledsen.
Jag ska gottgöra dig, och dem.
Jag lovar det.
Ska du göra Ma Petite levande igen?
Jag har förändrats, Jimmy.
Om jag var du...
skulle jag sticka från Dodge...
före de nya händerna kommer.
Jag ska ordna upp saker, med dem och med dig!
FRÖKEN ELSAS KURIOSAKABINETT
Jag visste att du var dum. Nu får vi lägga till blind till listan.
Hitta nån som kan rikta en lampa.
Jag måste stanna här.
Jag ska ha rätt belysning för första gången, begrips?
-Ja, ma´am. -Försök igen!
Skit också!
Elsa.
Du kom.
Naturligtvis.
Hon tittar på oss.
Kan du sätta undan henne?
Bara denna gång? Snälla?
Ja.
Tack, Chester.
Du slängde mig på golvet som en gammal strumpa.
Förlåt, Marjorie. Jag visste att du skulle bli upprörd.
Jag liksom... rycktes med, men jag är äntligen lycklig.
Jag har dem och trolleriet, och dig.
-Jag borde sticka. -Varför skulle du göra det?
Vi kan lösa detta, Marjorie.
Tvillingarna accepterar dig.
De vill bara inte att du ser på medan vi, du vet...
De utnyttjar dig, Chester.
Du är ju chef.
Det gör de inte alls. De älskar mig.
De ska bota mig från allt som är fel med mig.
De känner mitt riktiga jag.
Jag är en vanlig man som försöker hitta kärlek, precis som alla andra.
Du är en mördare.
Nej, nej. Nej.
Inte jag. Men du, Marjorie.
Jag vet att du ogillar att tala om det...
så jag nämner inte det ofta, men du dödade dem.
Du dödade Alice och Lucy.
Omöjligt. Jag är en docka.
Kärleken förgör dig, Chester.
Du mister kontrollen.
Jag vet. Jag är ett monster.
Du behöver inte dem. Du har ju mig.
Jag vet det.
Du får aldrig lämna mig, Marjorie.
-Tvillingarna? -Mm.
De måste bort.
Jag vet.
De ska bort.
Ethel är så glamorös här, med alla sina körsångare.
Under hennes Barnum-cirkustid.
Hon var en dam utan like.
-För Ethel. -För Ethel.
Tror du att Elsa stannar...
nu när hennes stora Hollywood-dröm har gått åt pipan?
Hon har redan sålt showen till Chester.
Hon ger inte tillbaka hans pengar.
Hon låter honom tro att han styr allt, en tid...
men vi vet att den som kommer i vägen för Elsa inte blir långlivad.
Vad menar du?
Hörde ni inte vad äcklet Spencer sa igår kväll?
Det är logiskt. Elsa dödade Ethel.
Skogen. Bilolyckan.
Det var för att dölja det.
Jag tror det.
Hon satte en kniv i min Paul, den galna, hämndlystna kvinnan.
Elsa bryr sig bara om Elsa.
Jag tyckte aldrig att det stämde.
Jag kände Ethel.
Hon skulle inte ta livet av sig. Hon var ingen fegis.
Hon hade inte gjort så mot sitt barn, eller mot oss.
Hon hade ju lämnat en lapp.
Ni vet vad vi gör när folk ger sig på en av våra egna.
Det finns bara ett sätt att säkra vår framtid.
Om vi ser till att Elsa inte får någon.
Trodde du att det skulle kännas så, Dot?
Och vilken tur att du sa till om Marjorie.
Men allt han behövde var ju en liten knuff.
Jag tror verkligen att vi har gott inflytande på honom.
God kväll, flickor.
Vad gör du här?
Hur vågar du komma in i vårt sovrum, mitt i natten?
Ödmjukt, i all vänskaplighet.
Jag har relevant information om er nuvarande... situation.
Vi vill inte höra. Var snäll och gå.
Dot, jag klandrar dig inte.
Jag var en idiot den dan när allt hopp verkade vara ute.
Men senare händelser har mjukat upp några av mina hårdare sidor.
Mor har dött.
Det var plötsligt och... jättehemskt.
Jag är så ledsen, Dandy.
En stor sorg för vem som helst, att mista sin mor.
Det var det. Det är det.
Och det fick mig att inse att jag behöver...
tala med de få som är viktiga för mig.
Du ska veta att vi har träffat en man.
Jag har faktiskt redan hört nyheten.
Jag kan inte säga hur underbart det hade varit att få gifta sig med er.
Om jag fick göra om alltihop, så tro mig...
Jag kommer hit som en vän.
Jag är väl medveten om att jag har missat min chans.
Jag är inte hälften så mycket man som ni förtjänar.
Men jag frågade mig själv...
"Dandy, vad kan du göra för att stötta de där fina flickorna?"
Det slog mig att det enda jag kan erbjuda är skydd.
Så jag anlitade en riktig deckare och samlade all information om er nya vän.
Det gör ont i mitt hjärta...
men er Chester Creb tycks vara...
en avskyvärd galning.
Vi behöver inte se det.
Vad är det för fel på dig? Du skapar bara problem.
Vi litar inte på dig, inte ett dugg.
Adjö, då. Jag har gjort vad jag kan.
Mor sa alltid att man inte ska gräla med en kvinna när hon är arg.
Vem där?
Min pojke.
Min pojke, du ser förfärlig ut.
Här. Drick.
Vad är det?
Penicillin.
Jag skulle hata att göra dig hel...
bara för att se dig dö av en infektion.
-Vem fan är du? -Jag är Massimo Dolcefino.
Jag ska ge dig nya händer.
Får jag?
Massimo är en gammal vän till mig från före kriget.
Han är en mästerlig hantverkare.
Bara en snickare. Här.
Ska du ge mig trähänder?
De blir fina.
Du bestämmer utseende och funktion.
Nej, tack.
Jag har sett soldater få händerna bortskjutna av granater.
De fick tjusiga krokar.
Dem kan man inte runka med...
men då kan jag åtminstone hålla i en cigarett själv.
Och jag skulle slippa oroa mig för termiter resten av mitt liv.
Vad Massimo erbjuder är elegantare än ett par rostiga krokar.
Och mer övertygande. Titta.
Ser du? Det andra också.
Massimo räddade mitt liv.
Om det inte vore för honom...
skulle inte fröken Elsas kuriosakabinett finnas.
Din mamma hade dött i fyllecellen.
Du hade svultit ihjäl på gatan.
Jag hade gift mig med honom...
om inte du hade varit så dåraktig.
"Min enda synd..."
Sì.
"var att älska dig..."
För mycket.
Männen som tog mina fina ben...
var inga vanliga psykopater.
De var nazistpartimedlemmar, och deras ledare...
var läkare.
Det andra, men ha inte bråttom nu.
Massimo tog hand om mig i två år.
Han lärde mig att gå och sedan att dansa.
Sen dog Hindenburg.
Nürnberg. Rhenlandet.
Det var dags att ta oss därifrån medan vi fortfarande kunde.
Vi hade en plan.
Hur se min älskade i ögonen...
om jag hade flytt undan de där monstren?
De måste betala för det.
De måste betala.
Jag jagade ifatt dem, allihop.
Till sist fann jag ledaren.
Det värsta monstret... en dr Hans Gruper.
Jag såg till att han inte dog snabbt.
Jag skulle heller inte dö snabbt, tydligen.
Han tog mitt mordförsök personligt.
Mycket personligt.
Så han torterade mig.
Han satte mig i en cell och torterade mig om och om igen.
Hur överlevde du?
En SS-general...
en man med högre rang än min torterare, dr Gruper...
ville ha nya bokhyllor.
Han var en ivrig boksamlare och hade ett bibliotek med stulna böcker.
Så jag tillbringade resten av kriget i Österrike.
Jag for till Amerika 1947.
Jag sökte efter ms Mars i flera år.
När jag äntligen hittade henne...
skrev jag till henne.
Men jag fick inget svar.
Om du älskade henne så mycket...
och visste var hon var...
varför inte bara svepa iväg med henne?
Min kropp överlevde tortyren...
men jag är som Pinocchio.
Jag har ingen mänsklighet kvar i mig.
Jag har ingen själ. Jag kan inte älska.
Så...
Så ironiskt.
Ni har varit tillsammans länge...
och förändring kan kännas svårt för en etablerad show.
Men detta handlar inte om ego. Det handlar om flöde...
Han verkar så normal.
Jag tyckte att vi sa att vi inte skulle döma honom...
förrän vi hade definitiva bevis.
Men rapporten, då?
Det stod att han mördat sin fru.
Du låter Dandys lögner fördunkla ditt omdöme.
...truppens intro, sen startar vi med Dessi som snurrar sina tuttar.
Sen gör Toulouse och Penny sitt skruvade skönheten och odjuret-nummer...
följt av Bette och Dot och sen Paul...
så att tvillingarna hinner byta om till sina assistent-kostymer...
och vi avslutar showen med Marjorie och trollerinumret.
Dot och jag har pratat.
Vi vill inte vara din assistent längre.
Varför inte?
Vi bara... vill inte det.
Ni kanske ändrar er efter att ni har hört min final.
I stället för en frivillig...
ska jag såga itu er.
Två kroppar med två huvuden.
Det blir en sensation.
Första gången i historien.
Kom, vi tränar på detta.
Vi ska inte lägga oss i lådan.
Nej, Chester.
Vi lägger oss inte i lådan.
Om ni ursäktar.
Vart ska ni? Jag har inte sagt att ni får gå.
Jag kan göra det.
Jag vet hur tricket funkar. Jag kan vara din assistent.
Jag vill vara med i showen.
Jag ska väl bara le och visa benen?
Ja.
Lägg dig i lådan, Lucy.
Jag heter Maggie.
Är detta ditt trollerinummer? Lite patetiskt.
Håll käften.
-Jag sa inget. -Vad glor ni på?
Bakom scenen. Till era platser!
Detta är ett genrep!
Mina damer och herrar...
ni ska snart få bevittna...
en dödsföraktande bedrift...
som först utfördes av Store Torrini för påven Pius VII.
Då hette numret Den magiska sågen.
Ikväll ska jag presentera det för er i en egen...
farlig version.
Handbojor.
Det här visste jag inget om.
Jag gick i krig för dig.
Du skulle ha dött där borta.
Vi älskade varandra.
Sen måste du återvända, med din metallplatta, och huvudet fullt av bin.
Chester, sluta! Jag kan inte dra ut fötterna!
Sluta prata. Du distraherar mig.
När ska du trolla på riktigt?
Sluta, Marjorie.
Har du inte gjort nog för att förstöra mitt liv?
Du är ingenting utan mig.
-Jag ska visa dig. -Hördu!
Allihop.
Chester! Chester!
Chester, sluta!
Vad i helvete?
Så!
Slappna av, gott folk.
Det är bara trolleri. En trollerishow.
Jag kan sätta ihop henne igen.
Titta. Jag kan sätta ihop...
Simsalabim!
Abrakadabra.
Det där funkar säkert, Chester.
Hon fick mig att göra det!
Rätt åt henne.
Vad gör vi nu?
Stjäl hennes smycken, och begraver slynan.
Vad är detta? Varför packar du?
Du klantade dig igen. Dags att sticka.
Du gjorde mig förvirrad.
Du gjorde detta med flit för att sabotera för mig.
Jag som äntligen var lycklig.
Stanna då! Jag sticker!
Inte utan mig.
Titta bara. Jag är utled på dig.
Jag älskar dig.
Chester...
Åh, Gud.
Marjorie?
Stanna hos mig.
Marjorie, stanna.
ELSAS KURIOSAKABINETT DAYTON, OHIO 1946
Han debuterar som jonglör, er favorit-hummerpojke...
och min kära son... Jimmy Darling!
Jag kan inte. Jag är inte redo. Jag behöver träna mer.
Jag är ingen artist som du, mamma.
Jag viftar bara med klorna medan de hänförs...
Lyssna på mamma, nu.
Du har ett vinnande leende och ett vinnande sätt.
Du kan bli en stjärna, Jimmy.
Så gå ut på scen nu...
och visa dem varför din mamma är så stolt över dig.
Jimmy.
Maggie är död.
Vill du höra detaljerna?
Elsa står på tur.
Inatt.
Tja...
det verkar som om du kanske kan få ett normalt liv nu.
Jimmy?
Jag är glad för din skull.
Hur vågar ni gå in här, oanmälda?
-Vad vill ni? -Du måste sticka.
-Vad babblar ni om? -Dina monster.
De har tänkt ut en hämnd idag, i Ethels vagn.
De tänker döda dig.
Varför skulle jag tro er? Mina monster älskar mig.
Jag är som deras mor.
Ethel var mer av en mor för dem än du nånsin har varit.
Du mördade deras verkliga mor.
-Nej. -Alla vet det nu.
En desperat mans påhitt.
Vem är desperat nu?
Du såg vad de gjorde med honom.
Men vart ska jag ta vägen?
Vart som helst utom här.
Ni skulle rädda mig.
Och nu är vi kvitt.
Där är du. Hur är det med Jimmy?
Han skulle vara här om han kunde.
Det är dags.
Ge mig den där.
Ethel!
Låt oss ge vår flicka... lite rättvisa.
Tack för att du kom.
Jag vägrar aldrig en dam i nöd.
Jag är inte i nöd.
Men jag har bråttom.
Jag vill anmäla ett mord.
-På vem då? -En ung kvinna.
Lägg ner det där.
Långsamt.
Ta ett steg bak.
Håll händerna där jag kan se dem.
Det var jag.
Avrätta mig i elektriska stolen!
Vad gör du här?
Jag ska inventera. Jag är den nya ägaren.
-Var är Elsa? -Hon är borta.
Hon for, för att följa sina drömmar.
Elsa sålde oss, igen.
För 10 000 dollar, kontant.
En spottstyver.
Allt här, inklusive era kontrakt, tillhör mig nu.
Och jag vill se vad jag har fått.
Har det alltid varit er dröm, sir, att vara i nöjesbranschen?
En dröm. Ja.
Och nu har den förverkligats.
Jag är törstig.
Ge mig lemonad med ett papperssugrör.
Genast, sir.
Är du redo?
Ja.
De är perfekta.
Jag vill prova dem nu.
Ja.
Tack.