ACEST EPISOD CONȚINE SCENE DE VIOLENȚĂ ȘCOLARĂ
PE CARE UNII LE POT GĂSI TULBURĂTOARE.
SE ADRESEAZĂ PUBLICULUI ADULT.
IMAGINI NERECOMANDATE PERSOANELOR SENSIBILE.
UN SERIAL ORIGINAL NETFLIX
Clay.
Clay, ajută-mă!
Era rănit.
Pe moarte.
LIMITĂ DE VITEZĂ: 40 KM/H
Nu îl puteam ajuta.
Mă uitam la el cum sângerează.
Ajută-mă, Clay!
Clay!
Ce dracu', Clay?
Și... gata!
Victima voastră n-a supraviețuit.
Scuze.
Să vedem cum e la alții.
Ia te uită! V-a ieșit perfect.
Bandajele sunt grozave.
Împușcat din apropiere, punctul de ieșire curat.
Cel mai bine e să aplici presiune cu o compresă.
Ar fi mai realist să exersăm pentru gloanțe rapide și explozive,
ca dintr-o armă de asalt.
Sunt ilegale în California.
Așa e.
Bună treabă!
Știu că exercițiul e dificil...
dar o persoană împușcată poate muri în 2-5 minute din cauza hemoragiei.
Bine? Țelul nostru...
Garoul nu face nimic când un singur glonț de AR-15 îți face mațele terci.
Ce ziceți de asta?
În loc să învățăm să oprim hemoragia, de ce nu ne protejează mai bine la liceu?
Nu e mai logic?
E neplăcut să faci asemenea pregătiri, nu?
Îmi pierd respectul pentru dumneata când întrebi lucruri ca astea.
Preferi să presupun ce simți fără să te întreb?
- Acum doar vorbiți în contradictoriu. - Nu vreau asta.
Cum te-ai simțit la exercițiu?
Neajutorat.
- E cel mai urât sentiment. - De ce?
- Nu e evident? - Să zicem că nu.
De ce sentimentul de neputință e cel mai urât pentru tine?
E important pentru tine să ajuți?
Dar pentru dumneata?
Foarte important, dar uneori nu îi pot ajuta.
Și ce faceți atunci?
Încerc tot ce pot.
Mă consult cu colegi...
Dar, în cele din urmă...
Dacă nu pot ajuta un pacient, caut pe altcineva care să-l ajute.
Dar, până la urmă...
- Unii sunt imposibil de ajutat? - Sper că nu.
Te temi că nu poți fi ajutat?
Da.
Acum câteva ședințe, am discutat despre cum te pedepsești.
Crezi că meriți să fii pedepsit?
Cred că da.
Mi-am dezamăgit prietenii.
Nu îi susțin cum ar trebui.
Am încercat să-l găsesc. La pizzerie nu știu de el.
S-a văzut cu Tyler și a dispărut?
Nu a fost în cartier.
Am întrebat la docuri.
Ți-am spus să nu mergi acolo.
Mi-ai spus?
Încă nu știu ce căutai acolo.
Tony, m-am recuperat destul cât să-mi vizitez cunoscuții.
Scuze dacă nu cred atât de mult în recuperarea altora.
Nu e sigur cu Tyler.
- Nu știm ce am văzut. - Zău?
Ție a ce-ți arăta?
Dar nu am mai văzut nimic.
A făcut sau spus ceva ciudat?
E Tyler. Spune chestii ciudate tot timpul.
Să-i spunem lui Alex ce am văzut?
Asta vrei?
Acum știu că ești îngrijorat.
Cred în Tyler.
Și eu vreau să cred.
Am făcut multe mizerii pe care nu știu să le curăț.
Salut!
Bun venit înapoi!
Bun venit?
Du-te dracu'!
Doamne!
Zach, eu...
Nu știu ce s-a întâmplat.
Adică după ce ai făcut accident și m-ai abandonat?
Nu-mi amintesc nimic, crede-mă.
Justin mi-a spus tot felul de chestii de la petrecere, dar nu-mi amintesc.
La un moment dat trebuie să fi realizat că m-ai lăsat de mort în mașină.
Jur că nu îmi amintesc.
Zach.
Chestia nebunească e...
că nu păreai înspăimântat.
Privirea ta... Parcă erai absent.
Parcă erai altcineva.
Chiar înainte să ieși de pe șosea și să mă catapultezi din mașină.
Zach, regret enorm.
Nu-ți face griji. Avocatul cică mă scapă.
Are experiență. Era avocatul lui Bryce.
Amuzant, nu?
Nu.
Corect.
Nimic din toate astea nu mai e amuzant.
Ești un coșmar ambulant, deci te rog...
Nu mai intra în viața mea.
Niciodată.
Am pierdut prieteni. Mi-am făcut dușmani.
Am nevoie să îmi schimb viața, să mă trezească ceva.
A înghețat și s-a uitat la manechin cum sângerează.
Luke a văzut faza. Cică a fost înfiorător.
Poate nu suporta să vadă sânge.
E aiurea rău că ne învață așa ceva.
E atât de aproape să dea în psihoză.
Nu cumva are legătură cu tine și băieții tăi?
Nu ne mai luăm de el.
Avem alte metode să aflăm ce ascunde.
Cum adică?
Are mulți prieteni...
iar unul dintre ei sigur știe ceva.
Să nu faci ceva prostesc,
altfel iar te vor suspenda.
Bine că sunt cu președinta.
Adică chiar nu vrei să mă enervezi...
mai ales că ne distrăm atât de bine împreună.
Ia loc, dle Jensen.
- Scuze că întreb, dar cine sunteți? - Supervizor Foundry.
„Supervizor” e un nume sau un titlu?
Titlul. Sunt noul responsabil cu disciplina.
Stați așa. Supervizor a ce?
Districtul crede că trebuie să urmărească mai atent elevii
și să reducă tulburările în mediul educațional.
Au dreptate, judecând după camerele distruse în ultimele două săptămâni.
Poți să-mi spui unde ai fost între miezul nopții și ora 7.00?
- În pat, cred. - Crezi?
Eram în pat.
- La cât ai ajuns la școală? - Nu știu.
- Pe la 9:30. - „Pe la”?
- 9:30. - 9:47, de fapt. Ai întârziat două ore.
Am avut o ședință, vă poate spune mama.
Am întrebat-o deja.
Nu știa de așa ceva.
Veți purta o discuție diseară.
Vrei să-mi spui ceva despre camere?
Cine ar fi vrut să le distrugă?
Nu am ce să vă spun.
Dacă-ți vine vreo idee, sunt aici.
La ore!
Ai grijă!
Stați așa.
De unde știți că am ajuns la 9:47?
Știu multe, Clay. Du-te la ore.
Salut! Felicitări pentru interviu!
Despre ce vorbești?
Brown.
Reprezentații facultăților vin săptămâna viitoare, am văzut la Bolan.
E o greșeală, eu nu...
Doar să mai fie vreun Clay Jensen despre care nu știu și, cinstit...
unul e suficient.
Dar te-ai înscris acolo, nu?
Așa cred.
ÎNSCRIERE LA FACULTATE AM MUȘAMALIZAT O CRIMĂ
Salut!
Nu știam că ușa aia duce undeva. Salut!
E liniște aici dimineața, pot să-mi fac treaba.
M-am uitat prin lucrurile fratelui meu.
Poliția a păstrat cele mai multe, dar merită să arunci un ochi peste asta.
- Teme? - Tactici de fotbal.
Nu înțeleg schemele de joc,
dar, în timp ce antrenorii le predau, băieții își lăsau notițe.
Monty, Bryce, Diego.
Sunt notițe pe vreo doi ani, de dinainte și după moartea lui Bryce.
„Es dudoso que...
lloverá mañana.”
Ce e?
Ce?
Nimic.
Ai „que” acolo, deci trebuie să folosești subjonctivul.
Subjonctivul poate fi folosit
și când exprimi sentimentele cuiva despre ceva.
„Regret că ți-e frig.”
„Siento que tengas frío.”
Tony, scuze că auzi asta. Ne-ai putea da lecții.
Da, dar nu ar fi la fel de distractiv.
Atenție, vă rog.
Declanșăm starea de urgență.
Cod roșu. Închidere de urgență.
Personalul este rugat să desfășoare procedurile.
Elevi, nu vă panicați și ascultați atent acest anunț
și instrucțiunile profesorilor.
Adăpostiți-vă cât de repede posibil în clase.
Repet, cod roșu. Închidere de urgență.
Cod roșu, adică trăgător activ, nu?
Sigur e un exercițiu.
Atenție! Trebuie să baricadăm ușile.
Tu, tu și voi trei.
Nu pare că se aștepta la un exercițiu.
Stingeți luminile.
Ce e?
Tyler a dispărut.
Ceilalți, opriți-vă imediat și ascundeți-vă sub mese.
Tony!
Ce e?
Ce știi? Ce e cu Tyler?
Cred că a cumpărat arme.
Toată lumea să stea la podea și să facă liniște.
- Haideți! - Hai!
De ce nu facem rahatul ăsta la ora de engleză?
TONY TYLER A DISPĂRUT
Justin, după ce intră toată lumea, închide ușa, după protocol.
Dle antrenor, e doar un exercițiu, nu?
Încerc să aflu.
Mergeți în spate, la dușuri. Nu vă apropiați de uși.
Bine? Rămâneți la podea.
Salut!
Ești bine?
Codul roșu înseamnă că e pe bune, nu?
Uită-te în jur. Nu sunt ferestre și pereții-s de beton.
Iar dacă încearcă cineva să intre, o să ne ocupăm noi.
Nimeni nu va fi rănit azi.
Nu vorbiți.
Ce-i cu grija? Clay a adus ceva mai mare decât un cuțit?
- Spune-mi, sunt pe lista lui. - Nu e amuzant.
Nu zău!
De exemplu, am crezut că l-am ajutat pe Tyler după atac...
dar nu sunt sigur că l-am ajutat destul.
EȘTI BINE? UNDE EȘTI?
Sau câtuși de puțin.
La dracu'!
TONY EȘTI CU TYLER?
A DISPĂRUT.
Rahat!
Te așteptai la asta, nu?
E un exercițiu.
- Dacă te înșeli? - Nu.
- Dacă e Tyler? - Nu e.
De ce? I-o fi mai bine acum?
E un exercițiu și da, îi e mai bine.
Ce motiv ar avea iar?
Același de dinainte.
Eu și toți care l-au tratat ca pe un jeg de când avea șapte ani.
Tu știi asta.
Chestiile astea nu dispar. Te bântuie până mori.
Adică până azi, poate.
Dispari!
Ți-e frică?
Simți teroare adevărată?
Ești singur și neajutorat, iar moartea te așteaptă după ușă.
Da.
- Ce anume? - Mi-e frică!
Da. Cunosc sentimentul.
Înregistrați mesajul după semnalul sonor.
Mamă, sunt eu, Estela.
Știu că ești la serviciu, dar m-am gândit să te sun.
Iar fac un exercițiu. Sunt sigură că nu e nimic.
Dar ai zis să te sun.
Te iubesc... enorm!
Haide!
Iisuse!
Ce faci?
E cod roșu.
E un trăgător. N-ai auzit?
Nu.
Eram în camera obscură, cu căștile.
Deci...
așteptăm să murim?
Vicodin?
E tratamentul de după accident?
Și votca?
De plăcere?
Se simte mirosul de aici.
Să te văd pe tine umblând cu un braț și un genunchi praf.
Dacă mă mai judeci, te închid la loc în peșteră.
Nu, eu...
Nu te judec.
Dar poate vrei să încerci ceva care chiar să-ți ia durerea.
Cu toții suntem izolați.
Încercăm să găsim un sens.
Să ne ținem tare.
Îmi pot lua telefonul?
Trebuie să stăm jos, Rob.
Vreau să-mi iau adio de la părinți.
Nici vorbă de așa ceva!
Nu ne luăm adio.
Auziți...
Nu vi se spune de dinainte dacă e un exercițiu?
Ascultați la mine. Totul va fi bine.
Trebuie să ținem capul la cutie.
Sau am putea să fim bărbați, în loc să fim ținte sigure.
- O să pocnești gloanțele? Nu fi idiot. - Măcar nu-s laș.
- Recunoști că ești idiot? - Ajunge!
Încercați să dați un exemplu bun, amândoi.
Nu-mi place să fiu făcut idiot de un fost dependent care încă se îmbată.
Dobitocule!
- Justin! - Hai!
Justin, hai să verificăm ușile de la birou.
Poate toți avem un moment când gândim: „Ce naiba am făcut?”
Ce crezi că o să găsești?
Ceva care să mă convingă să nu mă panichez.
Nu vrea să facă rău altora.
Nu mai vrea. Știți că e mai bine.
Nu-s sigur ce știu.
Charlie, noi doi petrecem cu el mai mult timp ca oricine.
Da, dar nu s-a schimbat după ce l-au interogat polițiștii?
Ce naiba?
Trebuie să existe o explicație. Nu e ceea ce credem.
Sau e fix ce credem noi.
Trebuie să le predăm și să spunem cuiva.
Stai! Nu știm că nu e un exercițiu.
Chiar vrei să riști asta?
Chiar dacă e real, la ce bun să le predăm?
- Va opri asta? - S-ar putea!
Există o șansă și trebuie să facem ceva.
Nu știm că e Tyler. Tata a zis că e bine.
Tatăl tău crede că ție îți e bine.
- Cum adică? - Eu am aruncat armele lui Tyler.
Dacă i-am dat o a doua șansă și acum face asta...
Să ne potolim o clipă și să gândim pasul următor.
Dacă greșești, viața lui s-a terminat.
Dacă se duce la fund, cât va dura să ne ia cu el?
Poate tuturor ne e groază să aflăm ce naiba am făcut.
Bine.
Îi protejăm pe toți sau doar pe noi?
E un exercițiu.
Te gândești doar la Tyler?
Poate că nu e Tyler.
Poate e un alt puști.
Sunt vreo 1.000 de elevi la școala asta.
Crezi că Tyler e primul care vrea o armă
ca să împuște câți poate înainte să moară și el?
Nu, eu tot cred că e Tyler.
Nu, Tyler e mai bun de atât.
Ai văzut asta.
Da, dar planul tău se cam năruie.
Nu știi ce face Tyler.
Nu-mi pasă. Nu mai e problema mea.
Nu e problema ta.
Deci crezi că dacă cineva i-ar pune pistolul la tâmplă Jessicăi,
ea nu te-ar turna?
Sau lui Alex sau lui Zach?
Sau lui Justin. Cred că s-ar scăpa în pantaloni.
Niciunul nu ar face-o.
Dar tu ce ai face cu pistolul la tâmplă?
Am avut unul.
Am avut un AR-15 țintit aici.
Aici. Am supraviețuit și am făcut lucrul corect.
Fiindcă ești Clay Jensen, eroul liceului.
Ai privit moartea în ochi deja.
Ai ieșit de pe șosea fiindcă nu te sperie nimic. Nu?
Ești erou sau martir?
E doar un profesor care verifică încuietorile.
Poate.
Deci nu ți-e teamă de moarte, în general?
Poate că nu-mi mai pasă.
Spui asta, dar îți spun din experiență că îți pasă de fapt,
fiindcă după ce mori, rămâne doar ce nu ai făcut.
Sau ceea ce ai făcut, dar ai făcut greșit.
- Mereu am încercat să fac ce trebuie. - Și ai reușit?
Dacă mori azi...
ai conștiința curată?
Nu voi muri azi.
Nimeni nu poate fi sigur de asta.
La naiba!
- Ai fost aici tot timpul? - Scuze!
Voiam să-ți spun mai devreme, dar te-am auzit vorbind la telefon
și am auzit cum te cheamă.
Da...
Îmi pare rău că nu am făcut cunoștință.
Voiam să te abordez la un moment dat, dar nu știam ce să spun.
Nu-i nimic.
Înțeleg.
E doar un exercițiu.
Cel puțin asta cred.
Da.
Doar...
E ultimul loc din lume unde vreau să fiu.
JUSTIN EȘTI BINE? UNDE ȘI CU CINE EȘTI?
Trecutul dictează acțiunile de azi.
ÎN PEȘTERĂ. SUNT BINE. SINGURĂ, DAR BINE.
Bună, Ani! Sunt eu, Jess.
Îmi pare rău că nu ți-am scris și nu te-am sunat.
Sper că mama ta e bine.
Ai spus ceva în seara când ai plecat.
Ai spus că nu suntem mai puternici doar pentru că disprețuim slăbiciunea.
Credeam că am înțeles...
dar nu mai sunt sigură.
Mă întrebam...
dacă te refereai la mine.
Scuze! Nu e nevoie să mă suni. Mă port prostește.
Mai vorbim.
Mi-e dor de tine.
Multă sănătate mamei tale!
Pa!
Frățioare...
Marfa e slabă.
Nu simt nimic.
Așteptam substanțe de prima mâna de la tine, băiatule de Hillcrest.
Ai mâncat toate snackurile echipei pentru anuar.
Iar ăla e tot prânzul meu.
Te-ai spart.
Vorbești cu unul care a fost praf jumătate de semestru.
Aș ști...
De ce ești spart mereu?
E liceul, frate.
Oamenii sunt de căcat.
Prietenii tăi sunt de căcat.
Am aflat asta în pădure.
Te referi la faza cu Alex?
Ai auzit?
Da.
Da. Plânge-mi-te când iubitul tău se desparte din senin de tine
și nici nu te privește și te urăște de moarte.
Nu face pe nevinovatul. L-ai mințit.
Cum să creadă cineva că ai dat doi bani pe el?
Chiar dau doi bani pe Alex.
Foarte mulți bani, de fapt.
Nu îl manipulam.
L-am iubit.
Încă-l iubesc.
Da? Ce anume iubești la el?
E cea mai cumsecade persoană pe care am cunoscut-o.
Da.
Stai așa!
- Și tu ești îndrăgostit de el? - Nu.
Dar...
îl iubesc.
E o persoană cu adevărat bună.
Am făcut multe chestii nasoale.
Niciodată nu mă judecă.
Ai făcut chestii nasoale?
Cum ar fi?
La dracu'!
Rahat!
Ai văzut asta?
Rahat!
Nu e un exercițiu.
Încercăm să curățăm mizeria...
- E prietenul nostru. - Sigur că da, știu asta.
Toți vrem să-l protejăm pe Tyler și să-i fie mai bine.
- Dacă greșim? - Da.
Ce-a fost asta?
Rahat!
Dă-o naibii! Îi duc asta lui Foundry.
Nu!
- Ești teafăr, Alex? - E vina mea.
Toți o să moară din vina mea.
Ce? Nu.
Tony are dreptate. Îl puteam opri.
Am rasolit și asta, ca întotdeauna!
Alex, ascultă-mă. Ascultă.
Nu pot respira.
Cred că-s pe moarte.
Concentrează-te la mâini. Descrie-mi ce simți.
Nu știu!
Strânge-mi mâna.
Poți face asta.
Știu că poți!
Haide, Alex. Uită-te la mine.
- Respiră. - Bine.
Respiră.
Așa.
Va fi bine.
Respiră.
Cred că a plecat.
Crezi că ne va găsi aici?
Nu știu.
Pare că se îndepărtează, dar, dacă se întoarce,
ușile de toaletă sunt scuturi bune.
Au două straturi de metal dur.
Va fi bine.
De ce ar face cineva asta?
Poate că suferă mult.
Și cred că așa îi pot pune capăt.
De ce te-ar ajuta să faci rău altcuiva?
Nu ajută.
Dar nu știi asta. Vrei doar...
Ești foarte trist.
Iar tristețea te face furios tot timpul.
Cum crezi că să strângi pumnul îți dă un sentiment bun, și așa e.
Te simți puternic.
Dar mai apoi nu poți descleșta pumnul
și simți nevoia să lovești pe cineva.
Tu ai făcut rău cuiva?
Aproape.
Dar prietenii mei m-au ajutat să-mi revin.
Mă bucur că n-ai făcut nimic.
Și eu.
Îmi pare rău pentru ce ți-a făcut fratele meu.
Pentru tot ce ai îndurat.
Mulțumesc.
Mă întreb dacă Monty putea să-și revină.
Dacă ar fi avut ocazia.
Cred că da.
A făcut-o de oaie.
Dar l-am iubit.
A fost norocos să te aibă ca soră.
Înseamnă că a avut ceva bun în viață.
Salut, mamă!
Nu, totul e bine.
Eram în ora de pauză și mi s-a făcut dor de voi.
Cum e în Seattle?
Ce tare!
De-abia aștept să vă vizitez.
Cum sunt Elijah și Cooper?
Doamne! Glumești?
Le transmiți din partea mea că îi iubesc?
Da.
Mamă, trebuie să închid acum.
Da.
Te iubesc.
Bine.
Pa!
Ce naiba faceți? Înapoi!
Au fost împușcături. Nu putem lăsa oamenii să moară.
Eroismul nu merită să mori.
M-am ascuns destul și nu fug.
Nu, trebuie să lupți doar ca ultimă soluție.
Acum stai dracului jos!
Haide, Diego.
Oamenii sunt speriați.
Eu nu sunt.
- Sunt gata să lupt. - Bine.
Tu de ce nu, Foley? Nu vrei să lupți?
Nici nu știi unde e Jessica, nu?
Poți s-o lași să moară.
Du-te...
Ajunge!
Treceți la loc!
Acum!
Dle antrenor, vă rog! Nu vreau să mor așa!
Dacă e să mor azi, vreau să fac lucrul corect.
Nu va muri nimeni azi. Nimeni nu pleacă de aici, clar?
Gata. Toată lumea să stea jos!
Numărătoarea!
Dle antrenor...
Foley.
JOACĂ PRECUM TIGRII
Încercăm să ne ușurăm.
Am supraviețuit accidentului, dar iată-mă!
Moartea îmi dă târcoale. Nu mai am mult.
Nu te supăra...
fiindcă ești mult mai de treabă decât credeam...
dar nu vreau să mor cu tine.
Nu-ți face griji.
Nici eu nu vreau să mor cu tine.
Iisuse!
Ascultă, dacă...
Dacă eu mor și tu scapi...
Îi spui lui Alex ceva din partea mea?
Da.
Îi spui că e primul tip pe care l-am iubit?
Bine.
Da, o s-o fac.
L-am bătut pe Bryce.
Ce?
În noaptea când a murit, l-am bătut.
- L-ai omorât? - Nu.
M-am dus la poliție și mi-au spus că nu a murit de la bătaie.
Dar tot mă simt de rahat.
Poate n-ar fi murit dacă nu eram eu.
Dacă mor...
și tu scapi...
Te rog...
Spune-i dnei Walker că-mi pare rău.
Sigur.
Mersi.
Asta m-ar speria.
- Pare mai mult decât un exercițiu. - Mult mai mult.
Tăceți odată!
Să zicem că nu e Tyler, ci altcineva.
Poate Robby Corman, de la adunare.
Nu știu cine s-ar lua de piticania aia.
- Ești dezgustător. - Fie, scuze!
E drăguțul de Robby. Nu a mai suportat.
Sau e un alt puști, care a fost bătut acasă.
Își explorează sexualitatea.
E furios mereu.
De ce nu îl salvezi?
Tyler mi-a fost prieten.
Deci doar prietenii tăi merită să fie salvați.
Toată lumea merită să fie salvată.
Atunci de ce nu-l salvezi?
- Pe mine de ce nu m-ai salvat? - Sau pe mine?
Ce se întâmplă când se deschide o ușă, Clay?
Cineva nu a știut că trebuie să tragi de ușă
ca să intre zăvorul în toc, deci nu s-a închis corect.
Puștiul deschide ușa și vede 20 de elevi îngrămădiți sub mese.
Nu au unde să fugă.
Sunt ținte sigure. La mila lui.
Are un încărcător cu 60 de cartușe,
și mor toți într-o clipită.
Artere femurale perforate, inimi și capete făcute ciur.
Tăceți dracului! Lăsați-mă odată în pace!
Deci 23 de copii și o profesoară sunt morți.
Ea a murit încercând să-i protejeze. Gloanțele au trecut prin ea.
Clay, puștiul pe care nu l-ai putut salva...
Ce pățește el?
Mai merită să fie salvat sau ar trebui să moară?
Nimeni nu ar trebui să moară.
Înainte să ajungă la cei de sub masa din camera cu ușa stricată...
Înainte să ajungă acolo, l-a împușcat pe Tony.
Și pe Alex.
Și pe Justin.
Și nu l-ai putut opri.
Nu ai putut salva pe nimeni.
Nu pot salva pe nimeni.
Nu am putut niciodată.
- Asta era în ghiozdanul lui Tyler Down? - Da.
Mă întrebam dacă nu o fi el vinovatul.
Ai gândit bine.
Mă bucur că mi-ai adus asta. O să mă interesez.
- Faceți ceva acum? Sunați pe cineva? - Calmează-te.
Mai bine așteptăm să treacă urgența.
Dacă puteți face ceva acum?
Nu se poate face nimic acum.
- Ne vom ocupa noi. - Cum?
- Se rezolvă. - Rahat!
Mulțumesc, dle Padilla. Rămâi aici.
Așteptăm semnalul că e gata.
Rahat!
Futu-i!
Bine!
La naiba!
Stai! Nu am armă.
Ce mama dracului?
Bună!
Dar, uneori, povara e prea mare.
E tata.
Ce?
Tata. E pe hol.
Nu cred că e cineva acolo.
L-am auzit.
- Stai jos. - Îl aud.
E tata, e chiar acolo. Nu-l auzi?
Taci!
- E tata. - Voi doi, stați jos!
Mă strigă pe nume. E afară!
- La podea! - Îl aud.
- Să stea jos. - Rahat!
Alex, e de la leziune. Nu îți auzi tatăl. Creierul tău te înșală.
- Nu e acolo. Ești doar stresat. - Îl aud.
Alex, nu e el. E doar în mintea ta. Ai încredere în mine.
Haide. Hai cu mine.
Uneori e prea mult de dus.
Ce facem atunci?
Deci tot nu-ți pasă de nimic, Clay?
Tot nu ai regrete?
Te bucuri că eu am murit și că au dat vina pe el?
Lăsați-mă în pace.
E ultima ta zi. Nu ai de ce să ții secrete.
Îți pare rău?
Pentru ce ai făcut?
Da.
Da, îmi pare rău.
I-auzi!
Nu credeam că va recunoaște.
Am scos-o de la el.
Păcat că nu vei supraviețui, dar nimeni nu supraviețuiește.
- Vânătorul de recompense, tare! - Îl știm doar datorită lui.
Îmi pierd mințile?
Răspunsul e evident.
Dacă ți le pierzi?
Le-ai pierdut de mult, băiete.
Voi încerca să salvez pe oricine are nevoie de ajutor.
Dacă e să mor azi...
voi muri cu integritate.
Dar tot cred că e un exercițiu.
Tata mi-a spus un citat odată.
„Dacă ajungi în iad...
nu te opri.”
Nu trage!
Nu trebuie să faci asta.
Orice ai fi făcut, se poate rezolva.
Bine? Doar...
Nu trage, te rog.
Clay Jensen!
Ce naiba faci?
Clay, intră aici!
La podea!
E un exercițiu?
- Ce căutai pe hol? - E un exercițiu?
Ai auzit focurile de armă? Dacă da, de ce ai ieșit din sală?
Credeam că e un exercițiu!
Fir-ar să fie! E stare de urgență.
Au venit trupe de intervenție cu arme și tu ai crezut că e un exercițiu?
Încă o regulă care nu ți se aplică, de umbli pe hol și-mi dai bătăi de cap?
Nu! Încercau ușa. Cineva avea nevoie de ajutor
și nu voiam să mor în genunchi.
Da.
- Ce? - Bine. Ascultă-mă.
E în regulă.
Nu vei muri.
Erau gloanțe oarbe. Polițiștii au încercat ușile.
Alarmele erau ca să se respecte protocoalele.
Tu ești singurul care le-a încălcat.
Au bătut în ușă.
Așa li s-a cerut.
Gloanțe oarbe?
Focuri de armă simulate, pentru ca elevii să le recunoască.
A fost un exercițiu.
Dacă nu era...
erai mort.
Așteaptă aici.
Eu sunt în iad.
Mulți dintre noi suntem.
Jess...
Ăla era un capsator.
Dacă aveam o armă, te împușcam.
Vrei să mă împuști, nu?
- În adâncul sufletului, mereu ai vrut. - Doamne!
Justin, ai apărut printr-o fereastră în timpul unei stări de urgență.
Cine face asta?
Voiam...
Ne ascundeam în vestiar și mă gândeam...
Dacă e ultima noastră zi pe Pământ?
Mi-am dat seama că, dacă e să fie ultima mea zi pe lume...
vreau s-o petrec cu tine.
Bine...
O să...
Mă întorc, bine?
Taci naibii odată!
Starea de alertă s-a încheiat.
Repet. Starea de alertă s-a încheiat.
Se va face un anunț în curând pentru personal și elevi...
Tyler, s-a terminat.
Tyler?
Mi s-a mai întâmplat anul trecut.
Dar n-am mai pățit-o de mult.
Stresul a fost de vină.
De unde ai știut ce e?
Am căutat „leziune cerebrală traumatică” pe Google în trecut.
Ca să știu ce presupune.
Să pot înțelege prin ce treci.
Da...
Sunt un mare ciudat.
Nu, chiar deloc.
A fost surprinzător.
Surprinzător de bun sau surprinzător de rău?
V-ați revenit.
Oarecum.
Ce?
Trebuia să-mi dau seama.
Ce a spus Foundry?
A spus că o să investigheze.
Apoi, că a auzit că e doar un exercițiu.
Deci, dacă polițaii îl cheamă iar la interogatoriu pe Tyler...
ce înseamnă asta pentru noi?
Auzi...
Știi ce ți-am spus despre Bryce?
Eram luat bine de tot.
Deși nu l-ai ucis pe Bryce în seara aia,
nu vrei să fii cunoscut ca tipul care l-a bătut înainte să moară?
Da.
Exact.
Nu-ți face griji.
Pot păstra un secret.
Mersi!
Nicio problemă.
Doar că uite cum stă treaba.
Dacă știi sigur că nu l-ai ucis pe Bryce,
atunci trebuie să știi cine l-a ucis.
- Felicitări! - Mulțumim.
- Vă mulțumesc mult. - Mulțumim.
Domnilor, mulțumesc pentru sfaturi și pentru pregătire.
Mulți suntem în iad...
Știu că nu e ușor...
Nu știu cum rezistăm.
...ați făcut mult bine.
Ce dracu'?
Ce mama dracului ți-a trecut prin minte?
Clay, ia un loc în biroul meu.
Nu voi lua un loc în birou!
Crezi că așa ne ajuți să ne simțim în siguranță?
Știi ce m-ar ajuta pe mine?
Să nu merg la o școală cu detectoare de metal
sau camere de filmat sau gardieni înarmați!
Încă aveți ore, oameni buni!
Nu a sunat!
Ne ucizi!
Ne ucizi! Nu înțelegi?
Ai făcut un exercițiu cu arme și cu pumni în uși, pentru ce?
Să ne simțim vânați?
Să exersăm momentul morții, să ne temem că vom muri?
Știm cum se simte! Ne speriați!
- În fiecare zi! - Calmează-te, fiule.
Nu sunt fiul tău!
Dispari din fața mea!
Suntem copii!
Ar trebuie să ne trăim viețile,
nu să învățăm să evităm moartea, fiindcă știți ce?
Toată lumea moare!
Vă implor, lăsați-ne să trăim!
Vrem să vă ținem în viață, de asta am făcut exercițiul.
Nu! A fost vorba despre un regulament tâmpit,
o lege sau așa ceva, dar știți ce?
Știți ce?
- Nu suntem în siguranță. - Ajunge!
Du-te dracu'! Tu cine ești?
Cine ești să-mi spui că ajunge?
Cine ești tu?
Oprește-te, Clay!
- Clay! - Sunt în siguranță?
Am arma ta! Sunt în siguranță?
Uite, am o armă.
Să i-o dau unui profesor ca să-și salveze elevii?
Clay, te rog.
Lasă arma jos. Mergem la birou și discutăm.
Haide.
Tyler...
Ce s-a întâmplat cu noi?
Ce ai făcut?
Nu am făcut nimic.
Bine.
- Nu! - Stai!
Dă-te jos! Imediat!
Nu! Nu, te rog!
Nu!
LICEUL LIBERTY
Dacă aveți nevoie de ajutor în situații de criză, accesați 13reasonswhy.info.