UN SERIAL ORIGINAL NETFLIX
Eu eram tânărul.
Puștiul cel nou.
Dar în ultimul an, mi se pare...
că am devenit un prieten.
Am găsit un grup nou de prieteni.
Am trecut prin multe împreună.
O să depășim și asta.
Anxietatea e de căcat. Scuzați limbajul.
Ești înconjurat de lucruri nasoale care stau să ți se întâmple.
Nu i-ai putut identifica pe ceilalți?
Doar pe unul. Diego Torres, fotbalist și luptător.
Din câte știu, nu are legătură cu Clay Jensen.
În mod cert e o legătură.
Pariez că e Montgomery de la Cruz.
Ăla e un caz închis, nu?
Ce știi că vine...
Deocamdată.
...sau ce nu știi.
Am făcut ceva groaznic.
Le-am făcut rău multora...
și aș da orice să pot da timpul înapoi.
Doar...
Posesia de arme mortale aduce după sine exmatricularea.
Nu era un cuțit adevărat.
Putea înjunghia pe cineva?
L-ai adus la bal?
Au recunoscut că a fost o farsă.
Clay și-a asumat responsabilitatea.
Fiindcă e posibil să fi fost folosit pentru autoapărare
și fiindcă ați fost suspendați două săptămâni,
singura întrebare rămasă e
dacă veți fi primiți în excursia pentru absolvenți.
Dacă nu mai sunt declarații de luat, consiliul va delibera.
Bine?
Când soarta ta e în mâinile altora...
sau a nimănui.
Dacă ratez excursia din cauza ta,
o să-ți fac viața un iad etern.
E vina ta, ticălosule.
Mi-am asumat vina pentru cuțit.
- Tu l-ai adus pe teren. - Tu mi l-ai lăsat.
Chipurile.
Păcat că nu sunt camere la dușuri, nu?
Sunt pe teren.
Da, acolo unde te-ai purtat ca un dezaxat și ai plâns peste un manechin.
- Nevinovații nu fac așa ceva. - Mi-ai înscenat totul.
M-ai pisat încontinuu. Mi-ai intrat în casă, ai făcut graffiti.
Polițaii te prinseseră în fapt.
Ți-au dat drumul din senin și au dat vina pe Monty, care nu se putea apăra.
Cum s-a întâmplat asta?
S-a terminat. Bine?
Vom vedea.
La ce te aștepți...
S-a votat împotriva mea.
...și la ce nu.
Încetează. Doamne!
- Ne vedem mâine. - Pa!
Da.
Ce dracu', Jessica?
Îmi pare rău, dar știi că nu ar trebui să vii în excursie.
- Dacă te fac să cedezi în public... - Nu pot ceda.
Toți putem ceda, iar tu, mai mult ca oricine.
Sunteți bine?
- Totul e în regulă. - Da.
Minunat! Mergeți la ore.
Când lumea te urmărește și vede adevărul,
iar tu vezi că ei îl văd, totul e și mai rău.
În fiecare an, în excursia absolvenților,
echipa alege câte un puști să-l distrugă.
Cum?
Folosesc o legendă cretină despre Codrul Burnham.
Nimeni nu o crede, dar fac tot felul de chestii să te sperie.
Într-un an, un puști a făcut pe el.
Văd că lumea vorbește despre mine...
și mă simt pierdut.
Singur.
- Despre ce șușotiți? - Despre nimic. Cum a mers?
Întoarcerea la școală...
după două săptămâni...
a fost...
ca întoarcerea de la război.
- Bună! - Toată lumea mă crede nebun acum?
Chiar deloc.
O să vorbesc cu Alex. Lucrurile s-au agravat cât ai lipsit.
Își petrece tot timpul cu Winston.
Bine...
Chiar și prietenii parcă așteaptă să cedez în orice clipă,
să o iau pe arătură complet.
Poate că au dreptate.
Asta s-a întâmplat la bal?
Ai luat-o pe arătură?
Nu.
Nu știu. Nu.
Nu, a fost vina echipei de fotbal. Doar o farsă.
Crezi că vor face ceva mai rău în excursie? Îți trebuie un însoțitor?
Asta ar fi cea mai mare greșeală posibilă.
Uneori cred că voi, adulții, supraestimați cât de utili sunteți.
- Adică alții, nu mă refer la dv. - Mă bucur.
Ce mă face util?
Pot să vă spun ce mă înspăimântă.
Cum ar fi?
Excursia.
Ieșirea în natură, focul...
Urșii... Mă îngrozește ideea.
Dar să nu mă duc, lucru pe care l-ar observa toată lumea...
e și mai nasol.
Fiindcă ar fi jenant?
Da.
Te simți mai stresat în prezența altora sau când ești singur?
Ambele.
Singur? Nu știu.
Cum reacționezi la stres?
Cum adică?
Mă simt stresat și încerc să nu mai fiu.
Funcționează?
Îmi agravează starea.
Ai încercat vreodată să-ți înfrunți anxietatea?
- Cum adică? - Să o înfrunți, în loc s-o eviți.
Să descoperi sursa. Să o interoghezi.
Asta... Eu...
- Nici nu știu de unde să încep. - Hai să vedem.
Unde simți anxietatea în corp?
Arată-mi.
Aici.
Și aici, în mod straniu.
O simți în interior?
Poate face parte din tine.
Gândește-te la asta și, data viitoare când simți panică...
înfrunt-o și întreab-o ce face.
Să o înfrunt.
Sună îngrozitor.
Presimt că ai înfruntat rele mai mari. Nu?
Simt că ai înfruntat provocări uriașe și ai supraviețuit.
Deci de ce te temi, mai exact?
Mă tem că nu sunt destul de puternic.
Iar ieși cu Diego?
Poate. Și ce dacă?
Ești sigură că e o idee bună?
- Vrei să mă faci să mă simt prost? - El crede că Monty a fost țap ispășitor.
Sau poate doar mă place.
Chiar îmi spui cu cine ar trebui să mă culc?
Cine nu e potrivit?
Vorbim despre asta, într-un final?
Jess... Diego l-a distrus psihic pe Clay.
Bryce m-a violat, iar tu te-ai culcat cu el.
- Jess... - Știu ce fac cu Diego.
- Ești sigură? - Mai sigură ca tine.
I-ai permis să se ia de Clay.
Voi doi trebuia să rezolvați lucrurile, dar nu s-a rezolvat nimic.
Mai e ceva.
Mama a leșinat la muncă.
La naiba!
E internată și are nevoie să mă duc acasă să o ajut.
Deci nu voi putea veni în excursie.
Sigur că da. Du-te.
Mă ocup eu de Diego și de Clay.
Mai e ceva ce ar trebui să știu?
Nu. Nimic nou.
Bine.
Îți bați joc de mine?
„Știu că fiecare dintre voi e o persoană bună.
Ne-am păstrat secretele reciproc.
Dar toți am făcut lucruri groaznice.
Nu mai pot îndura asta.
Nu mai pot să-mi păzesc mereu spatele.
Nu pot trăi așa. Niciunul dintre noi nu poate.
Sunt sigur că mulți dintre voi sunt de acord.”
E vreo problemă?
Nu, niciuna.
„Ceva trebuie să se schimbe.”
Sigur nu e nicio problemă?
Da.
Eu...
sunt...
foarte sigur.
„Nu ar fi mai bine pentru toți să spunem adevărul?”
„Îi rănim pe alții și e timpul să spunem adevărul.
Dacă nu mărturisim ce am făcut,
o să le spun adevărul tuturor la focul de tabără din excursie.”
E nebunie curată.
Nu am scris asta, crede-mă.
Te cred.
Dar a fost trimis de pe contul tău.
L-a spart cineva.
De ce aș scrie asta? Au făcut-o Diego și gașca lui.
De ce s-ar lua iar de tine?
Fiindcă m-am pus rău cu ei.
De ce?
Eu zic așa, Clay...
Să nu mergem.
Putem sta acasă.
Excursiile în natură sunt foarte incomode.
Nu crezi că fac față.
Crezi că voi ceda.
Nu am spus asta.
De parcă sunt țicnit.
Clay.
Ce s-a întâmplat pe terenul de fotbal?
De ce nu-mi spui? Nu ai încredere în mine?
N-a fost nimic!
Hai să rămânem acasă, bine?
Salutare!
Uitați ce am cumpărat!
Toate lucrurile necesare...
pentru camping.
Nu port asta.
Știu. Am cumpărat-o pentru mine. Merg cu voi.
Pardon, ce?
Mamă, nu.
Nici nu știi cum se face, doar tata știe.
El e la o conferință despre Dickens.
Nici n-o mă vedeți. Uitați ce lucruri faine am cumpărat!
Vânzătorul te-a citit perfect.
Ia uitați! Lanterne solare!
Se încarcă la lumina soarelui.
Le pun afară de dimineață. Distractiv!
Odihniți-vă în seara asta, bine?
Se pare că mergem în excursie.
Legenda Codrului Burnham.
Niște puști petreceau în vremuri antice, prin anii '80.
Unul s-a îmbătat, a picat în râpă și și-a spart capul.
Prietenii l-au lăsat de mort, dar nu era,
așa că s-a întors să se răzbune, omorându-i pe rând cu toporul.
Cică i-au spart contul.
Doar nu crezi asta.
Trebuie să luăm măsuri.
Poate exact asta urmărește persoana care a scris mesajul,
să facem ceva care ne scoate nebuni sau vinovați.
Cineva vrea o mărturisire.
Sigur nu o vor obține de la mine. Să ne asigurăm că nici de la alții.
I-a îngropat și le-a însemnat mormintele cu pietre și cruci.
Acum spiritul lui cutreieră pădurea cu un topor.
Terorizează adolescenții și le pedepsește păcatele.
Nu mă înțelege greșit, mă bucur că ești aici,
în principal fiindcă nu împart cortul cu vreun idiot,
dar... nu ești în ultimul an.
Sunt căpitanul echipei, îi pot ține sub control.
Are sens. Noroc!
Pe mine mă interesează lipsa de control.
Am făcut fursecuri cu müsli, deci...
Da, la dracu'!
Charlie.
O poveste tâmpită, nu?
Dar uite cum stă treaba.
Când ți-e teamă și nu știi sau nu poți exprima ce anume te sperie...
nu contează care e povestea.
Așa că mintea alege o poveste și ți-o repetă la infinit
până e ca și cum ar fi reală.
- Mi-ați spart și adresa de e-mail? - Ce?
Ați scris de pe contul meu.
- Habar n-am despre ce vorbești. - Vrăjeală!
Ți-am mai spus... Nu mai fac asta.
Bine?
Da...
Jess avea dreptate.
Chiar nu trebuia să vii.
Mă ameninți?
Poate.
Te simți amenințat?
Iar anxietatea se alimentează singură.
Crește de una singură
până scapă de sub control și faci orice ca să o oprești.
Nu sunt cu Winston, ce naiba?
Ani te-a văzut pe hol la bal.
- Nu e treaba nimănui. - Ba e, de fapt.
Winston e alibiul lui Monty pentru când a fost ucis Bryce. Era cu el.
Winston i-a spus lui Ani.
Winston era cu Monty?
Monty nu era gay.
Sau era?
Oamenii te surprind.
Știe ce am făcut?
Nu, dar pare că știe că ceva e aiurea.
Ani crede că Winston a trimis mesajul.
Ți-a pus întrebări despre Monty, Bryce sau mine?
Nu știu. Poate că da.
Tu și Ani știați despre el. De ce îmi spui abia acum?
Voiam să fim siguri. Nu am mai spus nimănui.
Ce să fac?
Adică suntem...
Nici nu știu ce suntem unul pentru celălalt.
Orice ar fi...
Nu e sigur.
Dar, oricât ai încerca, nu o poți opri.
Îl cred pe Clay.
E ușor să spargi contul cuiva și să trimiți un e-mail la ora programată.
- Sună a chestii de computer complicate. - Da.
Adică... Cine ar ști să facă asta?
Tu?
Tu...? Crezi c-am făcut-o eu?
Cum să gândești așa ceva?
De ce ai plecat cu Standall?
- Ce? Nu-i așa. - Te-am văzut, Tyler.
Balul mi-a stârnit niște amintiri urâte
și am vrut să vorbesc cu Clay și cu tine despre asta,
dar erați ocupați și nu voiam să vă îngrijorați.
Standall știe tărășenia, așa că l-am sunat și m-a dus acasă.
Ai fost cu mine toată seara.
- Păreai în regulă. - De unde știi?
Salut!
- Aveți nevoie de ajutor? - Ne descurcăm, mulțumesc.
Mai aduc lemne.
Prietenii tăi îți par străini.
Nu te recunosc, și nici tu, pe ei.
- Ai un prezervativ? - Trebui să-i ajut pe băieți.
Cu ce?
Să-i ajut.
Contează?
Păi...
Da, când refuzi sex ca să o faci.
Vă luați de Clay?
De ce-ți pasă? Ziceai că e nebun.
De asta îmi pasă.
Dacă-l forțezi și plesnește iar, o să fii suspendat.
Eu mă voi plictisi și-mi voi găsi alt tip sexy, dar prost.
Chiar e vorba de Clay?
Sau de Justin?
Uită de Justin.
Întâi bem, apoi mergem.
Deci o lași baltă dacă-ți promit că-l las pe Clay?
Îl facem arșice!
Ciocu' mic! Jessica e aici.
Haideți!
Pe deasupra, nu sunt prost.
Zău?
Mă lași să plec.
Alex.
Alex, așteaptă!
Ce se întâmplă?
- De ce ți-ai luat lucrurile? - Dorm cu tata diseară.
- De ce? - Nu mai pot face asta.
- Excursia? - Noi.
De ce?
- Am greșit cu ceva? - Doar... Nu-s sigur că-mi plac tipii.
- Nu cred asta. - Nu știi ce simt.
Spune-mi ce am făcut și o voi îndrepta.
Nu poți.
- Nu merit o explicație? - Plec!
Poate că pericolul e real sau poate că nu e...
Dar teama este.
Întrebare pentru elevii din ultimul an.
„Aveți regrete în urma anilor petrecuți la Liberty?”
Să alegem o întrebare mai veselă.
„În cine aveți cea mai multă încredere și de ce?”
Răspund eu.
Mereu am încredere în băieții mei.
Și am avut încredere în Monty.
Întotdeauna.
El m-a convins să joc.
În primul an, i-am spus: „Dominicanii nu joacă fotbal.”
Dar n-a vrut să accepte.
M-a învățat să fiu mândru.
Ce înseamnă să te încrezi în cineva.
Acum...
îmi lipsește.
Da, mi-e teamă că fotbaliștii o să se ia de mine.
Nu știu cum voi reacționa dacă o fac.
Toți veți primi o foaie cu indicii și un dispozitiv GPS,
pe care sper că știți să-l folosiți.
V-am luat telefoanele.
Dacă cineva are un al doilea telefon,
va fi descalificat.
Iar părinții lor sunt prea bogați.
În tabără sunt ascunse sacoșe care conțin comori, ca asta.
TABĂRA ABSOLVENȚILOR
Indiciile vă trimit în locuri sigure, dar suntem totuși în sălbăticie.
Suntem singuri și trebuie să vă protejați reciproc.
Rămâneți cu partenerii. Dacă întâlniți animale sălbatice,
păstrați-vă calmul și dați în spate ușor.
Apoi schimbați-vă lenjeria la tabără.
Mersi, Diego.
- Distracție plăcută! - Da, frate!
Haideți!
Știi să folosești ăla? Eu știu.
Cred că cel mai bine e să facem asta împreună.
Îți faci griji pentru mine?
Chiar crezi că am scris mesajul ăla?
- Justin! - Nu cred!
Cred că persoana care l-a trimis vrea o mărturisire.
- Crezi că eu. - Nu!
Serios, Clay.
Dar cineva vrea să tulbure apele în excursia asta.
Poate că nu ești tocmai pregătit să faci față la asta.
Dar tu ești, desigur.
Eu știu să folosesc ăsta!
Și tu, Justin?
Cine are acces la computerul meu și îmi știe parola? Doar tu.
Pe bune?
Zici că eu sunt dus cu pluta, dar tu ești alt om.
După dezintoxicare, te desparți de Jessica și mă torni încontinuu.
Poate asta e următoarea ta distracție. Poate tu vrei mărturisirea.
Justin!
Justin?
Justin, hai odată!
Și dacă-mi înfrunt anxietatea...
și toți sunt acolo, cu ea?
Justin?
Ăla e Clay?
Nu. Diego a promis că nu se iau de el.
Acum crezi tot ce-ți spune Diego? Ai auzit cât îi lipsește Monty.
Știu, de asta îl țin sub papuc, să-l urmăresc.
Poate te ține el pe tine.
Nu-i așa. Oricum, nu-s proastă să-l las să se apropie prea tare.
Știu ce fac.
De asta ai vrut să fim parteneri? Să mă critici?
Nu, eu...
- Nu. - De ce nu ești cu prietenul tău?
Cu puștiul nou.
Nu suntem prieteni.
- Stați în același cort. - Ba nu.
Ce s-a întâmplat?
- Ce-ți pasă ție? - Uite!
Bingo!
Rahat!
La naiba!
- La naiba! - La naiba cu asta!
Alex!
Întoarce-te, la naiba!
Ce se întâmplă dacă frica preia controlul?
Cred că primul foc de tabără a fost frumos.
Chiar l-au luat în serios.
Ia stai!
Astea nu-s indiciile?
Așa se pare.
Atunci ce indicii caută ei?
Fotbaliștii se iau de alții.
Le stă în fire.
Justin?
Justin!
Justin?
Ce dracu'? Dă-mi drumul!
Ajutor!
Al dracu' Beecher!
Ticălosule!
- Ce mama naibii, Justin? - Rahat!
Scuze, credeam că ești fotbalist.
Sunt.
- Da... - Și tu ești. Ce naiba faci?
Ai fost cu Beecher și cu ceilalți?
Zach mi-a tras clapa.
- Ce a făcut Beecher? - Nimic.
Spune-mi.
El și alți câțiva m-au ținut pe loc, iar Clay a rămas singur.
Știu că a fost Beecher fiindcă i-am mirosit deodorantul nașpa,
iar acum trebuie să-l găsesc pe Clay sau pe ei.
Iar se iau de Clay?
Sau de noi.
Haide!
Nu, stați!
E cineva?
Asistentă?
E cineva?
Răzbunare.
E echipa de fotbal.
De asta ești în groapă.
Nu înțeleg.
De ce mă atacă?
Pentru mine.
Erai atât de important pentru ei?
Fără supărare, dar...
Da. Mă iubesc.
Le țineam spatele, oricând, cu orice.
Eram acolo, oricând aveau nevoie.
Cum poți fi așa pentru ei, dar să faci ce i-ai făcut lui Tyler?
Mă enervez.
M-am enervat.
Am pierdut controlul.
Am făcut lucruri...
din furie și frică...
care nu-mi stăteau în fire.
Ți se întâmplă asta vreodată?
Furia preia vreodată controlul?
Ce s-a întâmplat în închisoare?
S-a întâmplat pe coridor.
Un motociclist a auzit că sunt pedofil
și a decis să fie erou al închisorii.
M-a înjunghiat cu șișul de două ori.
A treia oară, l-a lăsat înăuntru.
A durut?
Da.
Nu a durut când l-a băgat...
Doar când sângeram, și atunci am știut că voi muri.
Am știut-o.
Vei putea...?
Mă vei putea ierta?
Nu eu trebuie să te iert.
Dacă o iau razna iar?
Ce va fi?
- Bună! - Salut!
Și tu ai renunțat la vânătoare?
Da, e stupidă.
Da.
Se poate?
Te rog.
Ia te uită!
Ce s-a întâmplat între tine și Winston?
Nimic.
Credeam că vă plăceți mult, iar el pare foarte trist...
Las-o baltă, Ty.
Amândoi sunteți de treabă, așa că...
Nu e de treabă, de fapt.
Winston a fost cu Monty în seara aia.
S-a împrietenit cu noi ca să afle cine l-a ucis pe Bryce.
La naiba!
I-ai spus ceva?
Ceva care să ne bage în bucluc?
Nu știu.
- Nu e de încredere. - Nu știu în cine să mă mai încred.
Alea plutesc mai bine pe apă decât pe bolovani.
- Vrei să facem o probă? - Tata e pe deal.
Da!
Simt că nu îmi e menit să fiu fericit.
Frate, fericirea...
ne face nefericiți.
Credeam că găsisem ceva apropiat,
dar... m-am înșelat.
La naiba!
Urmărim rahaturi care credem că o să ne facă fericiți, dar nu o fac.
Doar ne întristează.
De fiecare dată.
De asta trebuie să nu cauți fericirea. Asta te eliberează.
Ne eliberează să putem renunța la toate
și să spunem: „Ducă-se dracu'!”
Da.
- Totul! - Da.
- Ducă-se dracu'! - Da!
Ducă-se dracu'! Haide!
Știi ce? Ducă-se dracu'!
Bine!
- Ducă-se dracu'! - Ducă-se dracu'!
Aproape am ajuns. Haide!
Rahat!
Sfinte Sisoe!
Era să mori.
Pe ce lume ești?
Vorbește cu mine! Ce naiba se întâmplă, omule?
Totul e aiurea.
Nu zău!
Salut!
L-ai lăsat singur pe Tony?
Părea să prefere așa.
Ai vorbit cu Alex?
Orice ar fi spus, fac față. Spune-mi adevărul.
Cum mi l-ai spus tu?
Ce?
De ce nu mi-ai spus că erai prieten cu Monty?
Cine ți-a spus asta?
Te-ai prefăcut că mi-ești prieten.
Mă folosești, ca pe Alex.
- Asta a spus Alex? - E adevărat?
E complicat.
L-am cunoscut puțin pe Monty.
De ce nu mi-ai spus?
Din cauza a ceea ce ți-a făcut.
Tu ai fost primul care m-a acceptat la Liberty.
Voiam să fim prieteni.
De ce?
De ce voiai asta?
Îmi trebuia un prieten.
Nu termini vânătoarea?
Ne-am întors după el, dar nu era în groapă.
E cu Beecher?
Nu știm unde e Beecher. A dispărut.
Beecher!
Diego!
Dacă își bate cineva joc de echipa de fotbal?
Diego?
Beecher?
Răzbunare.
Cine e?
Cine se aude?
Ce naiba?
E sânge!
Ar fi fain.
La naiba! Nu sunt aici.
Dacă îi așteptăm, o să apară. Sau raportăm dispariția lui Clay.
Nu știu... N-avem nevoie de atenția suplimentară.
Nici să fie Clay dispărut.
Ce dracu'?
- Unde e Clay? - Nu știm.
Ba pe naiba!
Ce faceți? Care-i planul?
Am înlocuit indiciile.
Am vrut să speriem lumea.
Doar atât.
Altcineva face niște lucruri nasoale.
E ceva acolo.
Încetează, Diego.
Ești un jucător bunicel, dar nu știi să minți.
Ajunge odată!
Nu o facem noi!
Rahat!
Ridică-te.
- Haide! - Ți-am zis!
Ridică-te!
Haide!
Îi dați niște pantaloni?
Mărturisește.
Al naibii Diego!
Știu că tu ești.
N-o să mă sperii, idiotule.
Bună, Jess!
Ce dracu'?
Am violat-o pe Hannah Baker.
Am violat șapte sau opt alte fete.
- Cine ești? - Alte șapte sau opt fete.
Cine e?
Alte șapte sau opt fete.
La naiba!
Pare dureros.
Ai mare grijă pe aici.
Rahat!
De ce te mai temi de mine? Sunt mort.
Nu mă tem.
Ești sigură?
Ar trebui să te simți mai bine.
M-ai omorât, deci totul e în regulă acum, nu?
Ar trebui să poți dormi noaptea.
Dorm ca un prunc.
Pe bune?
Chiar și când zaci întinsă...
simțindu-mi respirația pe gât?
Meritai să mori.
Salut!
- Ești bine? - Da, mi-e frig.
- Ai părul ud? - Da.
Era să mă înec în lac.
- Ce? Iisuse, Alex! - Nu e mare brânză.
Zach m-a scos.
Dar, tată...
Am simțit...
că mă trage ceva la fund, că nu mai pot respira.
Nu puteam nici să țip.
Probabil că asta a simțit Bryce.
L-am lăsat să moară.
- Nu. - Tată, m-am simțit complet singur.
Mă simt singur.
Nu mai pot purta povara asta.
Știu că e dificil.
Aș putea spune ceva ce nu v-ar băga în belea.
Pot spune că am fost doar eu și că am mințit pe toată lumea.
Stai așa. Ascultă-mă, amice.
- Nu e vorba doar de tine. - Știu.
Ascultă până la capăt.
Nu vreau să te presez și mai tare.
Dar fiecare dintre noi vrea ce-i mai bine pentru tine.
Prietenii tăi au sărit toți în ajutor fiindcă îți meriți viața
și nu vrei să dai cu piciorul la asta.
Nu e corect.
Pe măsură ce îmbătrânesc, nu mai știu ce e corect
sau ce avem dreptul să judecăm.
Știu doar asta:
prietenii tăi au riscat totul pentru tine.
Sunt puști buni și inteligenți și cred că au procedat corect.
Dar cum merit asta? Cum să îi răsplătesc?
Uită-te la mine.
Crede asta: te iubesc.
Bine? Mereu va fi așa.
Nu va trebui să câștigi asta,
ci doar să fii cine vrei tu și să trăiești din plin.
Bine?
Amice...
E în regulă.
Vom depăși asta.
Jur că vom trece peste asta împreună.
Va fi bine.
Ce naiba s-a auzit?
Rămâi aici.
- Du-te. - Revin.
Oricine sau orice ar fi, ne-a atacat.
Ne-a distrus cortul și ne-a furat lucrurile.
- L-a atacat pe Beecher. - Unde e Clay?
De ce-ți pasă atâta de el? Nu știm unde e.
E puștiul mort.
E codrul.
E fantoma din Codrul Burnham.
Asta e o prostie!
Chiar vrei să-mi spui că nu ai văzut sau auzit nimic ciudat?
Jess?
Eu...
Jess, ce s-a întâmplat?
Bine! Suntem speriați!
Ajunge, te rog!
Du-te dracului, nenorocitule!
Am putea muri de foame aici.
Frate, n-o să mori de foame prea curând.
Am foarte puțină grăsime corporală.
Ăștia-s mușchi.
Am niște fursecuri cu müsli.
La naiba!
Chestia asta e nasoală rău.
Am plecat.
- Haide! - Glumești?
Oprește-i!
Plecăm cu toții.
Nu.
Trebuie să vorbim.
De unde am telefonul?
Ce mama naibii?
Deci... Winston și Alex?
Iar Alex are inima frântă.
Acum am pus-o. Adică și mai rău.
Winston știe despre Alex?
Fir-ar să fie!
Putem lăsa ușa deschisă?
Diego m-a trimis aici. Ce naiba se întâmplă?
Winston are alibi pentru Monty.
- Pe bune? - Da.
- Puștiul de la Hillcrest? - Era cu Monty când a murit Bryce.
Pe deasupra, Clay și Ani știu de luni de zile.
Sunt sigur că voiau doar să ne protejeze.
Surpriză, nu au reușit!
Deci Winston a trimis e-mailul?
- O să spună ceva azi? - Nu știm dacă a fost el.
- Poate că și alții vor să se afle. - Cine?
Tyler.
De ce spui asta, Tony?
O fi fost Ani.
Gândiți-vă. I-ar fi cel mai ușor să-i spargă contul lui Clay și nu e aici.
Oricare dintre noi ar fi putut scrie e-mailul.
- Inclusiv tu. - Da, Zach, inclusiv eu.
O să ne pierdem mințile sau o să avem încredere în ceilalți?
Clay a dispărut. Trebuie găsit.
Salut, copii!
E totul în regulă?
Ne întoarcem la tabără?
Am câștigat.
De unde ai alea?
M-ai lăsat să mor.
Nici vorbă! Ne-am întors și nu erai acolo.
Eram inconștient.
Ba nu. Dispăruseși.
Nu știu ce crezi că faci, dar acum am aflat lucruri.
Tu.
Tu ai fost? Lucrezi cu ei acum?
- Habar n-am despre ce vorbești. - Clay.
Dar tu? Știai că Diego o să-mi facă farse. Mi-ai spus-o.
Atenție!
Focul de tabără e gata.
Întrebarea tradițională pentru focul de tabără final.
Întrebarea este: „Cum v-a schimbat weekendul acesta
și ce amintire veți păstra pe veci?”
Încep eu.
E minunat să fac în sfârșit parte din comunitatea de la Liberty...
Să văd fețele adevărate ale celor de aici.
Nu știam înainte. E grozav.
- Minunat, Winston. - Da.
Bun venit la afurisitul de Liberty!
Da. Bun venit!
Cine urmează?
Ajută-mă, Clay Jensen.
Cum m-a schimbat weekendul?
Cum ne-a schimbat pe noi?
Nu ne-a schimbat.
Știu că eu și prietenii mei...
vom fi prieteni pe viață.
Întotdeauna va exista o legătură între noi...
pe care nu o putem frânge...
nici dacă am vrea.
Pot continua eu?
Da, amice.
Vreau doar să spun...
sau să mărturisesc...
că urăsc campingul.
Tare!
Bravo!
Salut!
- Salut! - Salut!
Zach a zis că pot sta cu voi. Aveți loc?
Da, sigur că avem.
Mersi.
Da.
Deci...
Îmi pare rău pentru faza cu Winston.
Nu e corect.
Nu a fost cine știe ce, serios.
Pare...
că a fost.
Ce știi?
Știu că ești o persoană bună...
și îmi pare rău că te simți nasol.
Asta e tot ce știu.
Mersi.
Un fursec?
Mulțumesc.
Justin, ai uitat hârtia igienică.
Dacă-l văd, o să-i spun.
Ce vrei?
Alex se desparte de mine din senin,
Tyler află că-l știam pe Monty și rupe prietenia,
iar la focul de tabără toți prietenii tăi se abțin să spună ce vor.
Deci care dintre ei... l-a ucis pe Bryce?
Da. Anxietatea, panica...
Nu țin de ceea ce știi că urmează.
Ci de ceea ce nu știi.
Dacă aveți nevoie de ajutor în situații de criză, accesați 13reasonswhy.info.