EN ORIGINAL SERIE FRA NETFLIX
Nogle piger kender hele teksten til hinandens sange.
CLAY VAR HER
De finder harmonier i deres latter.
Deres flettede albuer afspejles af sang.
Hvad hvis jeg ikke kan nynne en tone?
Hvad hvis mine melodier er dem, som ingen hører?
-Vi er sygt højt oppe! -Tænk ikke over det.
Bare husk at være langsom, hvis du vil klatre hurtigt.
Okay.
Så hvad skete der derude på gangen?
Jeg ved det ikke. Jeg er vel træt.
Træt?
Træt af hvad?
Bare træt?
Det virkede, som om du var vred.
På denne her skole. På grund af Hannah.
Er du ikke?
Jo.
Vred over endnu en unødvendig død.
Jeg er ked af det på Hannahs vegne og for resten af os, som...
...holdt af hende.
Så vil du straffe mig eller hvad?
Er det, hvad du vil have mig til?
Kommer der en mange elever, der beder om at blive straffet?
Hvad synes du, din straf skal være?
Er det ikke dit job?
Det er jo ikke, fordi du er uddannet psykolog, vel?
Nej.
Men jeg håber, at jeg kan hjælpe...
...unge, der har problemer
eller ikke er i kontakt med deres egne følelser, ensomme...
Jeg er ikke ensom.
-...som måske skader sig selv. -Det gør jeg ikke.
Du ved ikke, hvad du taler om.
Hey, fuck dig!
Okay.
Undskyld.
Nej, det er okay.
Du har det dårligt.
Jeg vil gerne hjælpe.
Jeg vil gerne være der for dig, Clay.
Jeg forstår ikke præcis, hvad du går igennem,
men hvis du fortæller mig om det...
...så vil jeg forsøge.
Alle vil gerne tale.
Ingen gør noget.
Hvad vil du gerne gøre?
Jeg skal til time.
Det hele begyndte, fordi jeg følte mig fortabt.
Jeg havde brug for råd.
Hvad som helst.
Det må være din spøg.
Sæt dig ind i bilen, jeg har noget, som jeg vil vise dig.
Fortæl mig, hvordan du ved, hvad du ved.
Sig mig, hvad jeg gjorde Hannah.
Vi ses, Tony.
Faktisk, så håber jeg, at vi ikke ses. Nogensinde.
Clay, sæt dig ind i bilen.
Nej.
Hvad vil du gøre? Du har ingen cykel.
Hvorfor lader du mig ikke være?
Frigiv båndene. Gør hvad du skal.
Bare lad mig være.
Jeg frigiver ikke båndene, hvis...
...hvis du kommer med mig nu.
-Hej, Kevin Porter. -Hej.
Og nogle gange tager man den udvej, man kan finde.
Okay, bare kør.
-Hvor skal vi hen? -Det finder du ud af, når vi når dertil.
Han er fuldstændig ude af den.
Vi spillede efter Hannahs regler.
Det er ikke fair, hvis båndene kommer ud, fordi Clay blev rasende.
-Han offentliggør dem ikke. -Det føles, som om han kunne.
Han er bare ked af det, ok? Lad ham være...
Får du dine maveting igen, Alex?
-Sæt dig ned et øjeblik. -Hvilke maveting?
Han elskede hende, og hun døde.
Okay? Han er ude af den. Bare giv ham lidt tid.
Han er ikke ked af det, okay? Han vil have hævn.
Det er ikke fordi, vi ikke fortjener det.
Alex, kom og sid ned.
Du kommer for sent.
Jeg har talt med Tony. Han siger, at han tager sig af det.
Hvad betyder det præcist?
-Tony er en idiot. -Han er ikke en idiot.
Han er en idiot, en skiderik og en tåbe.
Okay, det er det samme.
Nej, de er nuanceringer af det samme.
Klart. Ja.
Tony vil ikke gøre noget.
Vi bliver nødt til at tage os af det.
Vi må gøre en ende på den lille lort.
Det er vanvittigt.
Det ved jeg ikke.
Hvad hvis vi får det til at se ud som selvmord.
Hvor tragisk ville det være?
To ulykkelige elskende eller noget lignende lort.
Bliv dog voksen, Justin.
Fortæller du mig virkelig, at jeg skal blive voksen, mors lille dreng?
Ja, jeg gør.
Find en læge, mand.
Jeg har været til masser af læger, mand.
En ting.
Hvis en ting var gået anderledes et sted på vejen...
...så var intet af det her måske sket.
Det er lige derovre.
Drøm stort, siger de.
Sigt efter stjernerne.
Så lukker de os væk i 12 år og fortæller os, hvor vi skal sidde,
hvad vi må tænke og så videre.
Er det nok at få anbefalinger fra rektor og vicerektor?
Burde jeg gå til inspektøren?
Skolen vægter ikke gennemsnitskarakterer, så jeg har kun 4,0.
Vil det være en ulempe?
Hey! Du skal bare have C-minus i gennemsnit for at spille.
Se på den cheerleaders bryster!
Wow.
Så bliver vi 18, og selvom vi aldrig har haft en selvstændig tanke,
så skal vi træffe de vigtigste beslutninger i vores liv.
Er du klar til at begynde din fremtid?
Jeg tror ikke, jeg har ret meget valg.
Hvordan er jeres økonomiske hjælp?
Dit gennemsnit?
Kunne være bedre.
Forberedende eksamen?
Jeg har ikke...
Har du ikke taget din forberedende eksamen endnu?
Nej.
Interessant.
Jeg kan fortælle dig, at vores økonomiske hjælp
oftest går til de bedste studerende
med de højeste gennemsnit.
Fedt. Tak.
Selvfølgelig.
Og hvis du ikke har pengene og heller ikke rigtigt karaktererne,
så bliver beslutningerne taget for dig.
Hvilken fremtid sælger du?
Jeg vil lade dig gætte først.
Samler?
Næsten. Bibliotekar.
Du kan ikke være en bibliotekar.
Det ved jeg.
Når folk hører ordet "bibliotekar",
så tænker de 60-årig hvidhåret kvinde med tykke ankler.
Vi er ved at genopfinde vores image.
Undskyld, men er det ikke en uddøende industri?
Ligesom rejsebureauer og cupcakeforretninger?
Lad mig gætte, du har en kindle.
Aldrig.
Nej, jeg er en...
...paperback-, skriver i marginen-type.
En ligesindet.
Så udover katalogsystemet, hvad gør en bibliotekar så?
Tja, jeg tænker, at vi er et sted, hvor folk kan mødes
og finde ligesindede.
Skriver du? Du ligner en, der skriver.
Det gør jeg ikke.
Jeg gør, men... ikke noget jeg nogensinde viser nogen.
EVERGREEN POESIKLUB
Vi har et sikkert sted.
Vi holder på hemmeligheder, og vi har et kagefad.
Wow. Tak.
Jeg kommer nok ikke til at se dig der, men tak.
Klart.
Tag en brochure. De har legater.
Jeg har ikke brug for en brochure og et legat,
og jeg har ikke brug for at spilde fire år.
Jeg har færdigheder.
Og en skøn Mustang.
Tak.
Så du kidnapper mig?
Kidnappede du Courtney?
Jeg havde et formål.
Det har jeg også.
Alex.
Er du ok?
Ja. Tænk ikke på det.
Det er al det lort med båndene, er det ikke?
Hvis det ville forsvinde, ville du have det fint.
Ja, men hvordan skal det hele bare fosvinde?
Hvad fanden, Jess? Kommer du eller ej?
Øjeblik. Jeg taler med Alex.
Åh, om hvad?
Om hvor meget hun savner mig?
Om hvor meget bedre en kæreste jeg er end dig.
Hun ønsker, hun aldrig havde slået op.
-Hvordan du lugter. -Alex, stop!
-Fuck dig, Alex. -Hvad? Det er sandt.
Hun sagde "Justin lugter" og jeg "ja".
Det sagde jeg ikke.
-Du er en sjov fyr, Standall. -Nej, du er sjov, Justin.
"Lad os gøre en ende på den lille lort". Hvad er det om?
Om at beskytte os selv.
-Mod hvad? -Mod Hannahs løgne.
Løj hun? For det er jeg ikke sikker på.
Hun fortalte sandheden om mig.
Du ved, han er fuld af lort, ikke?
-Han er en fucking løgner. -Det er han ikke.
Han kan være anstrengende, men han er et godt menneske.
Han har aldrig løjet for mig.
Godt for ham.
Jeg ville have et formål...
...en grund til at være på denne planet.
Men den poesigruppe lignede et AA-møde eller en støttegruppe.
Jeg så ingen, der bare nærmede sig min alder.
Indtil jeg så dig.
Du var den eneste anden gymnasieelev i rummet.
Ryan Shaver, Liberty High's egen intellektuelle,
redaktør på Tabt og fundet, generel egoistisk snob.
Velkommen tilbage allesammen.
Godt at se, at vores gruppe vokser lidt.
Som sædvanlig begynder vi med at minde alle om,
at poesi handler om det ærlige udtryk.
Og vi skal allesammen føle os trygge for at dele vores dybeste sandheder.
Dejligt at se et venligt ansigt.
Venligt?
Bekendt?
Tilmeldingssedlen er på vej rundt.
Væn dig ikke til det.
Det bliver min første og sidste gang, hvis du er her.
Hvad? Hvorfor?
Skriv jer venligst kun op til en plads, hvis I rent faktisk vil bruge den.
Du havde mig i dit lille magasin?
Husker du?
Bedste røv.
Den liste var allerede over det hele. Alle talte om den.
Det var nyheder.
Det var forkert.
Okay, før vi begynder, Hannah, vil du introducere dig selv?
Hej, jeg hedder Hannah.
Hej Hannah.
Jeg ved ikke ret meget om poesi,
men jeg er glad for at være her.
Vi er glade for, du er her.
Lad os begynde.
Jeg tror, Linda er først på listen.
Åh!
En kvinde hånede
moder Jord
Åh!
Må alle føle din vrede
Moder jords majestæt...
Er det din idé om en forskruet form for naturterapi?
Ikke en naturelsker?
Jeg elsker natur, især i billeder i bøger.
Hvad er rebet til?
Nej seriøst, det her er for underligt.
Vil du binde mig til et træ
og tvinge mig til at lytte til resten af båndene?
Nej, vi skal bare gå en lille tur.
Hvor lille er lille.
Bare op ad den bakke.
Aldrig i livet.
Hvad fanden har det med Hannah at gøre?
Vil du ikke finde ud af det?
Åh, store bjerge
og moder jord og alt det her andet sludder.
Jeg tror ikke, jeg tager tilbage.
Jeg synes, det er fint, hvis du ikke vil,
men måske skulle du give det en chance.
Du sagde, du havde tænkt over en karriere som forfatter.
Ingen har en karriere som digter.
For pokker! Kan du minde mig om, at din far skal ringe til alarmselskabet.
Jeg tror, den her er i stykker.
Lad mig prøve.
Du kan opgøre kassen.
Hvad med... poesilærer?
Hvem vil være lærer? Børn er idioter.
Ikke dem allesammen.
Okay, hvad så med journalist?
Findes de stadig?
Sig til far, at den er i stykker.
Du er forælder.
Du skal sige ting som,
vær praktisk, bliv en farmaceut.
Det vil jeg aldrig sige til dig.
Før vi åbnede denne her butik, rejste din far ofte
til de her trættende farmaceutiske messer.
Så jeg sendte ham kærlighedshistorier.
De var meget, meget dramatiske...
...og sexede.
Fifty shades af min mor?
Jeg synes, de var ret gode.
Jeg ved ikke, jeg har måske nogle af dem.
Nej, mor, nej tak.
Okay, hør engang.
Jeg siger bare...
...giv dig selv lov...
...til at drømme lidt.
Jeg mener, for fanden, drøm stort.
Om alle de ting som... du kan blive.
Lad dig ikke nøjes.
Vi har lukket. Gå din vej.
Hannah!
Mor, han er ikke en kunde.
Åh, ok, jeg forstår.
Jeg henter min jakke.
Den er ude bagved, så...
Hvad vil du, Ryan? Vi har faktisk lukket.
Jeg har noget til dig.
Et fredstilbud.
Tag det.
Dine tanker fortjener at leve et passende sted.
Kom nu, jeg ved, du er en dagbogspige.
Du laver en overbevisende imitation af et tænkende, følende menneske.
Hannah...
Undskyld.
Det var ikke min mening at gøre dig flov eller ydmyge dig.
Jeg ved, hvordan det er.
Gør du?
Jeg er en tynd bøsse, der skriver digte. Vær nu venlig.
Jeg tror ikke, du skal bruge det ord.
Du kan ikke. Jeg kan godt.
Kom tilbage til biblioteket, Hannah.
Kom tilbage til poesien.
Måske.
Jeg tager "måske".
Tak... for dagbogen.
Skat?
Er du okay?
Jeg tænkte bare, at det er et dårligt tegn, at vi...
...er ved at løbe tør for "køb en, få en gratis"-klistermærker.
Vi kan se det som et dårligt tegn eller som verden, der fortæller os,
at ingen rabat kan give os Walplex-priser.
Jeg har flere klistermærker et sted.
Åh, Olivia.
Olivia.
Jeg er så ked af, at jeg ikke er kommet før.
Hvordan går det?
Vi klarer den.
Du ser godt ud.
Åh, Olivia, Hannah var sådan en særlig pige.
Zach har fortalt så mange søde ting om hende.
Hvordan har Zach det?
Han har det så fint.
Alle universiteter ser på ham til basketball, men...
...han vil være havbiolog.
Forstår du det? En havbiolog.
En havbiolog.
Mon du har tænkt over din fremtid.
Du ved, dine karakterer er dykket lidt.
Du begyndte skoleåret virkelig stærkt, men dine karakterer falder støt.
Jeg ville fokusere på at ende skoleåret stærkt...
...hvis du går efter et godt universitet.
Jeg har tænkt på NYU eller Columbia.
Wow, det er nogle meget populære skoler.
Så enten skal du ændre noget til næste år, eller...
...måske forvente mindre.
Måske en statsskole.
Har du aldrig mødtes med Hannah?
En gang i foråret på hendes andet år, sidste år.
Vi får de andetårsstuderende til at tænke på uddannelse.
Og kan du huske, hvad hun tænkte om universitetet?
Jeg tror, hvis jeg husker rigtigt, at hun havde nogle urealistiske mål.
Og jeg prøvede at hjælpe hende med at finde nogle muligheder.
Havde du en fornemmelse af, hvad hun synes om jeres samtale?
Det sagde hun ikke.
Men havde du en fornemmelse?
Fru Jensen.
Lainie.
Endelig.
Jeg ved, det ikke er temaet for vores møde,
men ved du, hvor din søn er lige nu?
Jeg regner med, at han er i klassen.
Det er han ikke.
Han forlod skolen i morges og er ikke kommet tilbage.
Måske er jeg skør, men jeg er ikke så skør.
Folk gør det alene hver eneste dag.
Folk der klatrer, folk der klatrer på klipper...
...hvilket er latterligt, hvis ikke du bliver jagtet.
Det er for begyndere. Jeg klatrede på den med mine brødre som lille.
Her. Tag den, klik den på.
Det er kridt. Tag det på hænderne, sådan her.
Ellers glider du.
Hvad?
Kom nu, er du en mand eller ej?
Ej!
Helt sikkert ej. Det giver jeg dig, uden tvivl.
Jeg, øh...
Jeg kan ikke lide højder.
Det er en nem klatretur.
Alle de svar, du søger, er på toppen af klippen.
Følelsen af din hånd over mit bryst
tænder en brand mine læber ikke kan slukke
Du, stædige inferno
Du kører hurtigt og forbandet være de røde lys, der sænker din fart.
Du ser mine årer ryste ved din første berøring
Kraften til at bevæge mit blod i harmoni med dig
Definitionen af hjerte
Og efter gearstangen rykker
Beder jeg min hud om at lave tricks
Glem, hvor godt det føles at miste kontrollen
mellem de brændende huse
i dine hænder
Hey.
Det var... intenst.
Tak?
Ja, tak.
Jeg vil gerne skrive ligesom dig.
Seriøst, kan du lære mig det?
Virkelig?
Du får folk til at føle de ting, du føler.
Det vil jeg gerne kunne.
Et par timer et par aftener om ugen.
Jeg giver chips og salsa.
"Stephie Moore er ond.
Hun..."
Sic.
"Hun er så dum".
Tredje klasse! Jeg gik i tredje klasse!
Jeg forstår ikke, hvad mine dagbøger har at gøre med noget.
For det første er der en masse begavet børnedrama, jeg ikke vil gå ind i.
Det vigtigste er, at du skal fortælle sandheden i digtning.
Din sandhed.
-Men... -Ikke men.
Ex nihilo nihil fit.
"Ud af ingenting kommer ingenting".
Jeg kan bare ikke lide, når folk læser mine ting.
Hvert digt, du skriver, skal være, som om nogen læser det.
Det skal være skræmmende og utroligt pinligt.
"Hvordan kan Amber Holloway allerede have bryster?"
Du er en idiot!
Ja! Vær skræmt.
Godt.
Prøv at gøre din vejrtrækning langsom.
Hvordan det?
Træk vejret langsomt.
Hvad med mit hjerte, der er ved at eksplodere?
Lort.
Telefon med til klatring?
Nej, jeg havde den med på en gåtur.
Det er min mor, der ringer.
Vær en god søn, eller styrt ned på klippen under os.
Ja. Tak for perspektivet.
Det må være muligt at svømme i det
den du elskers hav uden at drukne.
Det må være muligt at svømme uden selv at blive til vand.
Jeg finder hele tiden sten bundet til mine fødder.
-Undskyld, det er bare. -Bliv ved. Du er god.
Jess, Jeg...
Hvad?
Jeg kan ikke lige nu.
Nej, det er ok.
Måske hvis jeg hjalp lidt?
Åh Jess, hold nu op, hør... Jeg er bare...
Måske senere. Jeg har bare ikke lyst lige nu.
Tænder jeg dig ikke længere?
-Det er ikke det. -Det må det være.
Synes du ikke, jeg er flot længere?
Jess.
Gud, nej, Jess.
Du er så smuk.
Hvad sker der med os?
Det ordner sig, okay?
Så snart de fucking åndssvage bånd er færdige.
Kan vi i stedet blive høje?
-Du ryger ikke engang. -Jo jeg gør.
Okay.
Vi er virkelig sygt højt oppe.
Tænk ikke over det.
Tag kridt på hænderne, hvis de glider.
Jeg kan ikke mærke mine arme.
Du må ryste dem en ad gangen.
Få blodet til at bevæge sig, okay?
Godt.
Vi nærmer os.
Husk, du skal være langsom, hvis du vil klatre hurtigt.
Okay.
Åh, lort.
Hvad? Jeg kan ikke se!
Jeg mistede et greb.
Giv mig et sekund, jeg må fikse det.
Clay! Er du her?
Lainie?
Han er her ikke.
Okay. Tag det roligt. Hvad sker der?
Jeg lagde en detaljeret besked til dig.
Afdelingssekretæren er 90.
Han forlod skolen og forsvandt.
Han er nok ikke forsvundet.
Han tager ikke sin telefon, Matt.
Så han droppede skolen for basketball eller en køretur.
Han er forsvundet!
Han pjækker bare. Han er ikke forsvundet.
Hvis du nedtoner det her, så flipper jeg ud.
Okay.
Vi finder ham. Han kan ikke være langt væk.
Jeg kaster det her. Grib det, og hiv dig selv op.
-Tony, det kan jeg ikke. -Selvfølgelig.
En fod ad gangen.
Kom så.
-Okay. -Godt, du har det.
Sådan der.
Sådan der!
Åh, Gud!
Åh mand!
Det var fandeme fantastisk.
Ja? Eller var det megafantastisk?
Det var megafantastisk.
Den... Jeg troede, jeg skulle dø!
Ja, men det gjorde du ikke, vel?
Fuck!
Jeg så en gang denne her video,
hvor denne her fyr i Spanien gik på en kran.
Den må have været 15 etager høj.
Han går og går.
Og så glider han. Han giver et højt skrig fra sig.
Sekunder efter, bum!
Bum, hvad?
Kameraet blev sort, men jeg er sikker på, at han døde.
Shit, Clay.
Fuck.
Det er aldrig rigtig gået op for mig, at det er et virkelig godt ord.
Det er det, hvad?
Du bløder.
Fuck.
Wow, det er skræmmende.
I dag har jeg sort blondeundertøj på.
Med det ene formål at vide, at jeg har det på.
Og under det
er jeg fuldstændig nøgen
Og jeg har hud
kilometer efter kilometer af hud
Jeg har hud til at dække over alle mine tanker som plastikfilm,
du kan se igennem
til de rester, der er tilbage fra i går
Og lige meget hvad du måtte tænke,
så er min hud blød
og glat
og let at skramme
Men det gør ikke noget, vel?
Du er ligeglad med, hvor blød min hud er
Du vil bare høre, hvad mine fingre laver i mørket.
Men hvad, hvis de kun åbner vinduer,
så jeg kan se lyn gennem skyerne?
Hvad hvis de ønsker sig et klatrestativ til at klatre i
for at få en friskere luft?
Du lovede mig,
at hemmelighederne er på toppen af klippen.
-Jeg risikerede mit liv for det. -Du kunne ikke dø.
Du kunne brække en hel del.
Jeg har aldrig tænkt på det.
At dø.
Før i år.
Har du nogensinde set en død?
Jeg har været til begravelser.
Har du set et gerningssted?
Tja, som...
CSI og Law and Order.
Nej.
Som... et rigtigt sted.
Har du?
Ja.
En gang.
Hvordan var det?
Stille.
Ikke lydløst bare...
...ingen spænding.
Ingen særlige lyde.
Bare betjente, der gik rundt og gjorde deres arbejde.
Som om intet var hændt.
Hvor gammel var du?
Sytten.
Hvad var forbrydelsen?
Selvmord.
Du var der.
Du så hende.
Du skulle udgive det.
Åh nej. Ikke tale om. Det forlader ikke det sikre rum.
Folk skal se det her. Det vil ændre dem.
Nej, de skal ikke.
Hele meningen med kreativ udfoldelse er at holde et spejl op til verdenen,
så de forfærdelige mennesker forhåbentlig kan se sig selv
og få erkendelser, der kan hjælpe dem med at komme igennem deres triste liv.
Din smerte...
...din smerte er vigtig for andre mennesker.
Men er det derfor, du gjorde det?
Så du kunne hjælpe mig med at nå blot én person?
Jeg tvivler.
Folk som dig handler ikke uselvisk.
Hold da op, det her er vildt!
"I dag har jeg sort blondeundertøj på
med det ene formål at vide, at jeg har det på".
Hvem er mon den tøjte, der har skrevet det her!
Det er en tøs, der er blevet såret. Det ved jeg.
Du vidste, at det, som jeg delte, var personligt.
Du vidste, hvor det kom fra, og at det ville få folk til at tale.
Jeg ved nu, at jeg var desperat efter at nogen lyttede...
...og du lyttede.
Og så gjorde du mine mest private tanker til et offentligt skue.
Det er hendes skrift.
Jeg kan genkende den fuldstændigt.
Hvorfor ville hun skrive sådan noget... så ydmygende?
Jeg er blevet gjort opmærksom på,
at Ryans udgivelse nu inkluderer poesi.
Og siden vi har om sonetter i dette semester,
Og siden I alligevel alle er distraherede af det,
så tænkte jeg, at vi kunne bruge et minut på at analysere denne digter.
Der er en slags nøgen sårbarhed over det, som jeg synes om.
Det er ret intimt.
"Intimt" er ikke et frækt ord.
"I dag har jeg sort blondeundertøj på
med det ene formål at vide..."
Så du viser dit hjerte til en person, og alle ender med at grine.
"Jeg har hud, kilometer efter kilometer af hud.
Jeg har hud til at dække alle mine tanker som plastikfilm.
Jeg kan se hende gennem vinduet.
Hun går hen til døren og efterlader denne kasse.
Og går.
Jeg stod ikke op.
Jeg tænkte, at hvis det var vigtigt, havde hun banket,
ringet på eller noget, ikke?
Og jeg...
Jeg skulle være gået derud.
Jeg skulle have talt med hende.
Men...
Hør, jeg kunne lide Hannah.
Hun var en ven.
Men hun var også meget. Hun var drama.
Og jeg var åbenbart den eneste fyr på Liberty,
som ikke tog hende på røven eller stirrede på hendes bryster.
Så jeg skulle altid høre om det...
...og den dag, så ville jeg ikke,
så jeg lod hende gå væk.
Jøsses, Tony.
En halv time,
45 minutter senere,
tog jeg kassen og åbnede den, og der er båndene og et brev.
"Vær sød at tage dig af dem. Lyt, så ved du hvordan".
Jeg begyndte at lytte til det første bånd.
Og så...
Jeg ringede til familien Baker. De tog den ikke. Jeg skyndte mig til hendes hus.
Ambulancen var der allerede.
Og betjentene.
Og hoveddøren er åben. Jeg løber ind.
Hendes forældre er der.
Og hun...
De har hende i en ligpose.
Jeg kan huske, jeg tænkte, "der er ingen håndtag på posen.
Hvordan kan de løfte hende? Hvordan skal de bære hende?"
Og de tog bare posen
og kastede hende ind i ambulancen.
Uden videre.
Ved de andre det?
Hvorfor du tager dig af Hannah, som du gør?
Nej.
Du skulle vide det.
Du er min ven.
Hvad fanden, Ryan?
Hannah. Hvad er så hemmeligt, at du ikke kunne tale til mig i skolen?
Det ved du udmærket godt. Hvordan kunne du gøre det?
Digtet?
Jeg har gjort dig en tjeneste, Hannah. Du er en dygtig digter.
Dit arbejde fortjente det.
Du er en selvisk, egoistisk fuckklump.
En dag vil du kigge tilbage og vide, at jeg havde ret.
Hvad du skrev, det kan man ikke lære. Du skal leve det.
Det er mit liv, Ryan, det er ikke dit.
Få dit eget.
Var der hele tiden en sti?
Vi kunne bare være gået derop?
Ja, men hvad er det sjove ved det?
Alt, hvad du har fortalt mig, kunne du have sagt på Monet's forleden.
Ville du have været klar til at høre det?
Ja.
Nej. Jeg ved ikke.
Men bare jeg havde vidst det.
Hvorfor du tog dig så meget af Hannah.
Jeg blev ved med at prøve at forstå.
Jeg tænkte måske...
Jeg troede, du måske var forelsket i hende.
Clay...
...du ved, jeg er homo, ikke?
Hvad?
Nej, det vidste jeg ikke. Hvordan skulle jeg vide det?
Jeg troede, alle vidste det.
Det tror jeg ikke, alle ved.
Mange ved det.
Vent.
Troede du, at jeg bare var venner med Ryan?
Ja, det gjorde jeg vel.
Du tror, at jeg ville være venner med en fyr som Ryan.
Det ville jeg tro, for I gik åbenbart ud.
Det er forskellige ting. Tro mig.
Så ham der Brad...
...er han din kæreste nu?
Jeg håber, han stadig er min kæreste.
Han har været ret irriteret på det sidste, fordi...
...jeg har brugt al min tid med an anden fyr.
Dig.
Klart.
Du mener med båndene og sådan. Ikke på en romantisk måde.
Klart.
Alex Standall.
S-T-A-N-D-A-L-L.
Ja. Den er klar.
Okay, du skal tage en hver aften, inden du går i seng,
med vand og med eller uden mad.
Den kan gøre dig svimmel.
Det ved jeg. Jeg har taget dem et stykke tid.
Det er en ny recept.
Jeg plejede at gå til Walplex.
Jeg kan få dem til at sende din journal over, hvis du synes?
Ja, det ville være godt, tak.
-Sådan. -Tak.
Jeg... Jeg var venner med Hannah.
Var du?
Ja.
Jeg er virkelig ked af, hvad der er sket.
Tak, Alex.
Ja.
Tak.
Din mor ringede åbenbart til min far.
Jøsses.
Min mor. Jeg skriver til hende.
Vi har ikke brug for det hysteriske opkald lige nu.
Måske hvis du ikke holdt alting hemmeligt for hende...
Fuck dig med dine hemmeligheder!
Kan jeg...
Kan jeg få båndene igen på et tidspunkt?
Selvfølgelig.
Så, var det her din plan hele tiden?
Måske hjalp jeg det lidt på vej, men...
Jeg vidste, at på et tidspunkt ville du have dem igen.
-Det vidste du? -Ja.
Du har ikke hørt dit endnu.
Det er lækkert, men... ikke mere.
Tak.
Det var en god idé.
Skat, det kan du ikke gøre.
Det må du undskylde.
Det er helt fint.
Han skulle have en ny frisure alligevel.
Hvad er dit navn?
Det er okay, skat. Du kan fortælle det.
Sarah.
Sarah. Du er meget sød, Sarah.
Sig tak, Sarah.
Nej.
Sarah. Det er ikke pænt.
Åh, tænk ikke på det, jeg har også en datter.
Så er det derfor, du er så erfaren. Hvor gammel er hun?
Sytten.
Ja, tiden flyver.
Før du ved af det, så søger hun ind på universitetet.
Hannah leder allerede.
Hannah er sådan et flot navn.
Hun vil gerne til New York.
Held og lykke.
Lad os vende tilbage til maden.
Det er en forfærdelig historie, Matt.
Hun var en smuk og sød pige, og hun er væk.
Vi skal selvfølgelig kritisere hende.
Gå efter hendes omdømme. Kærester.
Alt, hun har skrevet eller sagt.
Så lad være med at gå efter hende.
Det var jo derfor, du valgte jura.
Hvis ikke det tjente retfærdigheden, så kunne det tjene sandheden.
Ikke?
Så find sandheden.
Hvad hvis det sårer vores søn?
Jeg tror, han overlever.
Den rejsende vender tilbage.
Tror du, ham Tony har en god indflydelse?
Min fornemmelse af ham er, at han har en god indflydelse.
Men det er ikke vores anliggende.
Nej. Det ved jeg.
Jeg er med.
Undskyld.
Jeg er...
...virkelig...
Tony og jeg havde en snak, og vi glemte tiden.
Og jeg ved, det ikke ligner mig, tro mig.
Og jeg er ked af det.
Jeg må være i store problemer.
Nej.
Men næste gang ville det være rart med en besked, før du tager afsted,
og ikke på vejen hjem.
Nej, selvfølgelig.
Jeg kunne ikke nå min telefon i noget tid.
Men, ja.
Og I kan give mig stuearrest i en måned.
Ingen stuearrest.
Vi er bare...
...glade for, du er i live.
Også mig, far.
Du sagde ikke meget på vejen hjem.
Jeg vidste ikke hvad.
Jeg løj ikke for den kvinde.
Jeg er stadig mor.
Og i et par minutter ikke mor til en død pige!
Skal vi flytte?
Hvad?
Skal vi tage et sted hen og starte forfra?
Og... opgive forretningen?
Opgive forretningen, huset, alt.
Hvis jeg har dig...
Men det har du.
Du har mig.
Okay.
Godt.
For pokker.
Jeg troede, du havde en poesi-workshop.
Jeg tog ikke derhen.
Jeg tager aldrig tilbage.
Og vi må flytte.
430 om måneden, og det er før de falske alarmer,
som de tager betaling for.
Du skulle have sagt, du aflyste det. Jeg var i telefonen en time!
Du ved, at vi må skære på udgifter.
Vi skulle have talt om det først.
Vi bor i den sikreste by!
Det er ikke pointen.
Jeg prøver at finde et kompromis.
Og det gør jeg ikke? Vi er sammen i det her eller ej.
Vi kan ikke gå op i små ting og ikke i store.
Lige nu må vi passe på hver en øre.
Jeg ved ikke engang, hvad det betyder.
Vi spilder penge...
Nogle gange folder fremtiden sig ikke ud, som du havde forestillet dig det.
Shit happens, og folk er dumme.
Måske er det derfor, jeg stoppede med at skrive
og i stedet begyndte at lave bånd.
-Hør. -Andy, nej.
Nogle piger kender hele teksten til hinandens sange.
De finder harmonier i deres latter.
Deres flettede albuer afspejles i sangen.
Hvad hvis jeg ikke kan nynne en tone?
"Hvad hvis mine melodier er dem, som ingen hører?"
Læser alle det åndssvage magasin?
Jeg er nærmest afhængig af det.
-Læser du det aldrig? -Nej.
Hør her:
"Nogle mennesker kan genkende et træ,
en forhave og vide, at de er kommet hjem".
-Det lyder som lort. -Synes du?
Jeg synes, det føles virkelig rigtigt.
"Hvor mange cirkler kan jeg gå i, før jeg holder op med at kigge?
Hvor lang tid, før jeg er tabt for altid?
Det må være muligt at svømme i den du elskers hav
uden at drukne.
Det må være muligt at svømme uden selv at blive til vand.
Men jeg bliver ved at synke, hvad jeg troede var luft.
Jeg finder konstant sten, bundet til mine fødder".
Jeg mener, wow.
Hvem mon har skrevet det.
Ja, ikke?
Et meget mørkt menneske, det er helt sikkert.
Jeg mener, jeg kan lide digtet,
men jeg er ikke sikker på, at jeg ville hænge ud med hende.
Okay... pligten kalder.
Hej Clay.
Hej fru Baker.
Jeg er ked af at forstyrre dig.
Jeg ville give dig noget.
Det er fra Hannah.
Altså, det er ikke Hannahs, men der er et digt, som hun skrev.
Det er virkelig godt. Det sagde selv vores engelsklærer.
Side syv.
Det er hendes håndskrift.
Ja.
Det ved jeg nu.
Tekster af: Lise Engbirk