EN ORIGINALSERIE FRÅN NETFLIX
En del tjejer kan alla texter Till varandras låtar
CLAY VAR HÄR
De hittar harmonier i sina skratt
Deras länkade armbågar ekar i samklang
Tänk om jag inte kan hålla ton?
Tänk om mina melodier är de Som ingen hör?
-Det här är jävligt högt! -Tänk inte på det.
Kom ihåg, du måste ta det långsamt om du vill klättra snabbt.
Okej.
Vad hände egentligen där ute i korridoren?
Jag vet inte. Jag är trött, antar jag.
Trött?
Trött på vad?
Bara trött.
Du verkade arg.
På skolan. För det som hände Hannah.
-Är inte du det? -Visst.
Jag är arg för att nån dog i onödan.
Och jag är bedrövad över Hannah och över alla som...
...brydde sig om henne.
Tänker du bestraffa mig eller inte?
Är det vad du vill att jag gör?
Är det många elever som kommer in hit och ber om bestraffning?
Vad tycker du att ditt straff borde bli?
Är inte det ditt jobb?
Du är väl knappast utbildad till hjärnskrynklare?
Nej.
Men jag vill tro att jag kan vara till hjälp.
För elever som har det svårt,
som inte kan reda ut sina känslor, som är ensamma...
Jag är inte ensam.
-Som kan skada sig själva. -Jag ska inte skada mig.
-Som vill... -Du vet inget alls.
Åt helvete med dig!
Okej.
-Förlåt. -Nej, det är okej.
Du lider.
Och jag vill hjälpa.
Jag vill finnas där för dig, Clay.
Jag tänker inte säga att jag förstår vad du går igenom,
men om du pratar med mig...
...så ska jag försöka.
Alla vill prata.
Ingen vill göra nåt.
Vad är det du vill göra?
Jag borde gå till min lektion.
Allt började för att jag kände mig vilsen.
Jag behövde en riktning.
Vilken riktning som helst.
Allvarligt?
Hoppa in. Jag har nåt jag måste visa dig.
Tala om hur du vet vad du vet.
Berätta vad jag gjorde mot Hannah.
Vi syns, Tony.
Jag hoppas faktiskt att vi inte gör det. Nånsin.
Clay, hoppa in.
Nej.
Vad ska du göra? Du har ingen cykel.
Varför kan du inte lämna mig ifred?
Offentliggör banden. Gör vad du måste. Men låt mig vara.
Jag offentliggör dem inte om...
...om du följer med mig nu.
-Kevin Porter. -Hej.
Och ibland tar man vilken utväg man än kan hitta.
Okej, bara kör.
-Vart ska vi? -Det får du se när vi kommer fram.
-Han är fanimej helt från vettet. -Vi spelade enligt Hannahs regler.
Det är inte rättvist om banden offentliggörs för att Clay fick ett bryt.
-Han säger inget. -Det känns som om han kan göra det.
Han är bara ledsen, okej? Låt honom vara...
Har du magbesvär igen, Alex?
-Kom och sätt dig. -Vilka magbesvär?
Han älskade henne, och hon dog.
Han mår riktigt dåligt. Ge honom lite tid.
Han är inte ledsen. Han vill hämnas.
-Vi förtjänar det. -Alex, kom och sätt dig.
Du är sen.
Jag pratade med Tony. Han lovade att ta hand om det.
Vad exakt betyder det?
-Tony är ett kukhuvud. -Han är inget kukhuvud.
Han är ett kukhuvud, en pitt och en balle.
Det är samma sak.
Det är olika nyanser.
Visst.
Tony kommer inte göra ett skit.
Vi måste ta hand om det här.
Göra slut på den lille jäveln en gång för alla.
Det är rena vansinnet.
Jag vet inte.
Vi kunde få det att se ut som ett självmord.
Hur tragiskt blir inte det? Två av ödet förenade älskande, eller nåt.
Väx upp, Justin.
Säger du till mig att växa upp, mammas lilla gullegris?
Ja, det gör jag.
Gå till läkaren, för fan.
Jag har träffat en massa läkare.
En enda sak.
Om en enda sak hade tagit en annan vändning...
...kanske inget av det här hade hänt.
Där borta är det.
Dröm stort, säger de.
Sikta mot stjärnorna.
Sen låser de in oss i 12 år och säger åt oss var vi ska sitta,
när vi ska kissa och vad vi ska tänka.
Räcker det med rekommendationer från rektorn och vice rektorn?
Borde jag gå till skolinspektören?
Våra betyg räknar inte in svårighetsgrad, så jag har bara 4.0. Är det en nackdel?
Man behöver bara ha C- i genomsnitt för att få spela.
Kolla in tuttarna på den här hejarklacksledaren.
Jäklar, det såg jag inte.
Sen fyller vi 18, och trots att vi aldrig har tänkt en unik tanke,
måste vi fatta våra livs viktigaste beslut.
Redo att börja din framtid?
Jag har nog inte mycket val där.
Vilka studiebidrag erbjuder ni?
Hur är dina betyg?
Kunde vara bättre.
PSAT- och ACT-proven?
Jag har inte...
Har du inte gjort PSAT-provet än?
-Nej. -Intressant.
Våra studiebidrag brukar gå till årskursens toppelever
med de högsta SAT-resultaten.
Toppen. Tack.
Visst.
Och har man varken pengarna eller betygen så fattas en stor del av beslutet åt en.
Vilken framtid försöker du sälja?
Varsågod och gissa.
Samlarmani?
Nära. Bibliotekarie.
-Du ser inte ut som en bibliotekarie. -Jag vet.
När folk hör "bibliotekarie"
tänker de sig en 60-årig vithårig dam med tjocka vader.
Vi... profilerar om oss.
Ta inte illa upp, men är det inte en utdöende bransch?
Som resebyråer och cupcake-butiker?
Låt mig gissa, du äger en Kindle.
Aldrig i livet.
Nej, jag föredrar...
...pocketböcker där jag kan skriva i marginalerna.
En själsfrände.
Så... förutom Dewey decimalklassifikation, vad har biblioteket mer att erbjuda?
Jag vill gärna tro att vi är en plats där folk kan samlas
och hitta sin stam.
Skriver du? Du ser ut att skriva.
Nej.
Eller det gör jag, men inget jag visar nån. Nånsin.
EVERGREEN POESIKLUBB
Vi har en trygg plats.
Vi bevarar hemligheter och vi har en kakbuffé.
Okej. Tack.
Jag kommer nog inte att se dig där, men tack.
Visst.
Ta en broschyr. De erbjuder stipendier.
Jag behöver ingen broschyr eller ditt stipendium,
och jag behöver inte fyra år av bortödslad tid.
Jag har färdigheter.
Och en schyst Mustang.
Tack.
Så är det här en kidnappning?
Kidnappade du Courtney?
Jag hade ett syfte.
Det har jag med.
Alex.
Mår du bra?
Ja, oroa dig inte.
Det är all den här skiten med banden, eller hur?
Om det försvann skulle du må bra igen.
Ja, men hur ska det ske?
Vad fan, Jess? Kommer du eller inte?
Strax. Jag pratar med Alex.
Om vad då?
Om hur mycket hon saknar mig.
Om att jag är en bättre pojkvän.
Att hon önskar att hon inte hade gjort slut.
-Att du luktar illa. -Ge dig, Alex.
-Dra åt helvete, Alex. -Det är sant.
Hon sa: "Justin luktar illa."
Jag sa inte det.
-Du är rolig du, Standall. -Nej, du är rolig, Justin.
"Vi gör slut på den jäveln." Vad handlar det om?
Det handlar om att skydda oss.
-Från vad? -Från Hannahs lögner.
Ljög hon? För jag är faktiskt inte säker.
Hon sa sanningen om mig.
Du vet väl att han snackar skit?
-Han är en jävla lögnare. -Han är ingen lögnare.
Han kan vara jobbig, men han är en bra person.
Han har aldrig ljugit för mig.
Bra för honom.
Jag ville ha ett syfte...
...ett skäl att vara på den här planeten.
Men poesigruppen såg ut som ett AA-möte,
eller en stödgrupp.
Jag såg ingen som ens var i närheten av min ålder.
Tills jag såg dig.
Du var den enda high school-eleven i rummet.
Ryan Shaver.
Liberty Highs intellektuella snille,
redaktör för Lost and Found, självisk snobb i allmänhet.
Välkomna tillbaka, allihop.
Kul att se att vår grupp växer lite.
Som vanligt börjar vi med att påminna alla om
att poesi handlar om ärligt uttryck.
Och vi behöver känna oss trygga för att dela våra djupaste sanningar.
Kul att se ett vänskapligt ansikte.
Vänskapligt?
Bekant?
Listan är på väg runt.
Vänj dig inte vid det.
Det här blir nog min första och sista gång om du är här.
Va? Varför det?
Anmäl dig bara om du faktiskt tänker läsa.
Du skrev om mig i ditt magasin?
Minns du? Bästa häck.
Den listan skickades runt. Alla pratade om den.
Det var nyheter.
Det var fel.
Innan vi börjar... Hannah, vill du presentera dig?
Hej, jag heter Hannah.
Hej, Hannah.
Jag vet inte mycket om poesi,
men jag är väldigt glad att vara här.
Vi är väldigt glada över att ha dig här.
Då börjar vi.
Jag tror att Linda står först på listan.
En försmådd kvinna
Moder jord
Alla må känna din vrede
Moder Jords majestätiska storhet...
Är det här din version av nån sjuk vildmarksterapi?
Är du ingen naturälskare?
Jag älskar naturen, särskilt på bilder i böcker.
Vad är repet till?
Allvarligt, det här känns skumt.
Tänker du binda mig vid ett träd
och tvinga mig att lyssna på resten av banden?
Nej, vi ska bara gå en liten sväng.
Hur liten är "liten"?
Bara uppför kullen där.
Glöm det.
Vad i helvete har det här med Hannah att göra?
Vill du inte ta reda på det?
Höga berg
och Moder Jord och en massa annan smörja.
Jag går nog inte dit igen.
Det är okej om du inte vill,
men du kanske ska ge det en chans.
Du sa att du funderade på att göra karriär som författare.
Ja, men ingen gör karriär som poet.
Jäklar! Påminn mig om att be din far att ringa larmbolaget.
Jag tror den är trasig.
Låt mig försöka.
Gör klart insättningen du.
Vad sägs om... att bli poesilärare då?
Vem vill bli lärare? Ungar är idioter.
Inte alla.
-Journalist, då? -Existerar de fortfarande?
Säg till pappa att den här är trasig.
Du är förälder.
Du ska säga saker som:
"Var praktisk, bli apotekare."
Jag kommer aldrig att säga det till dig.
Innan vi öppnade butiken brukade din far resa jämt och ständigt
för en massa urtrista farmaceutkonvent.
Så jag skrev kärlekshistorier till honom.
De var väldigt dramatiska...
...och sexiga.
Femtio nyanser av min mamma?
Jag tyckte de var ganska bra.
Jag vet inte. Jag har kanske några kvar.
Herregud. Snälla, nej!
Okej, lyssna på mig.
Jag säger bara...
...tillåt dig själv att drömma lite.
Vad fan, dröm stort.
Om alla saker som... du kan bli.
Nöj dig inte med lite.
-Vi har stängt. Försvinn. -Hannah!
Mamma, han är ingen kund.
Jaha, jag förstår.
Jag ska hämta min jacka.
Den är på lagret, så...
Vad vill du, Ryan? Vi har verkligen stängt.
Jag har nåt åt dig.
Ett försoningsoffer.
Ta den.
Dina tankar förtjänar en ordentlig plats att bo.
Kom igen, jag vet att du är en dagbokstjej.
Oj.
Du gör en riktigt övertygande imitation av en tänkande, kännande människa.
Hannah...
Förlåt.
Det var inte meningen att genera eller förödmjuka dig.
Jag vet hur det känns.
Gör du?
Jag är en tanig fjolla som skriver poesi. Jag menar, snälla.
Jag tror inte att man ska använda det ordet.
Du ska inte det. Men jag får.
Kom tillbaka till biblioteket, Hannah.
Kom tillbaka till poesin.
Kanske.
Jag tar ett "kanske".
Tack... för dagboken.
Älskling?
Mår du bra?
Jag tänkte bara att det är ett illavarslande tecken att vi...
...börjar få slut på "köp en, få en gratis"-lappar.
Vi kan se det som ett illavarslande tecken eller som att vi måste inse
att vi aldrig kan nå Walplex-priser.
Jag har fler klisterlappar här nånstans.
Olivia...
Olivia.
Jag är så ledsen att jag inte kommit tidigare.
Hur har ni det?
Vi kämpar på.
Du ser fantastisk ut.
Hannah var en så speciell flicka, Olivia.
Zach sa så många fina saker om henne.
Hur mår Zach?
Han mår toppen.
Varenda college vill ge honom basketstipendium, men...
...han vill bli marinbiolog.
Kan du tro det? En marinbiolog.
Marinbiolog.
Jag undrar om du har funderat på din framtid.
Dina betyg har dalat lite.
Du började skolåret riktigt starkt,
men dina betyg har stadigt dalat.
Jag skulle verkligen fokusera på att avsluta skolåret starkt...
...om du siktar på ett bra fyraårigt college.
Jag funderar på NYU eller Columbia.
Det är väldigt konkurrenspräglade skolor.
Så antingen måste du göra en del förändringar nästa år eller...
...kanske tänka i mindre banor.
Kanske en delstatsskola.
Träffade du aldrig Hannah?
En gång, på våren under hennes andra år.
Vi börjar prata om college redan under andra året.
Och minns du vad hon tänkte om college?
Om jag minns rätt hade hon orealistiska mål.
Och jag försökte hjälpa henne att hitta några alternativ.
Fick du nån känsla för hur hon kände efter ert möte?
Hon sa inget.
Men fick du en känsla?
Mrs Jensen...
-Lainie. -Lainie.
Snälla.
Jag vet att det här inte är ämnet för vårt möte,
men vet du var din son är just nu?
-Jag antar att han har lektion. -Nej.
Han lämnade skolan i morse och har inte kommit tillbaka.
Jag må vara galen, men inte så galen.
Folk klättrar ofta solo här.
Folk som klättrar på saker, folk som klättrar på berg,
vilket är en löjlig sak att göra om man inte blir jagad.
Det är för nybörjare. Jag klättrade här med mina bröder när vi var små.
Här. Ta den här, haka fast den.
Det är talkpuder. Sätt det på händerna, så här.
Annars glider du.
Vad?
Kom igen, är du en man eller inte?
Inte!
Definitivt inte. Det erkänner jag, utan tvekan.
Jag...
Jag gillar inte höjder.
Det är en enkel klättring.
Alla svar du söker finns på toppen av klippan.
Din hand som dras över mitt bröst
Tänder en eld Mina läppar inte kan släcka
Du, envisa inferno
Du kör snabbt, och fan ta rödljusen För att de saktar ner dig
Du ser mina vener skaka Vid din första beröring
Kraften att få mitt blod att flöda Av egen begäran
Definitionen av hjärta
Och efter rycket i växelspaken
Ber jag min hud att utföra konster
Som att glömma hur skönt det är Att förlora kontrollen
Hos det brinnande huset Som är dina händer
Hej.
Det var... mäktigt.
Tack?
Ja, tack.
Jag vill skriva som du.
Allvarligt, kan du lära mig?
Verkligen?
Du får folk att känna det du känner.
Jag vill kunna göra det.
Ett par timmar ett par kvällar i veckan.
Jag bjuder på chips och salsa.
"Stephie Moore är elak.
Hon..."
Sic.
"Hon e korkad."
Tredje klass! Det var i tredje klass!
Vad har mina dagböcker från grundskolan att göra med nåt?
Jag tänker ignorera allt "begåvat barn"-drama.
Huvudsaken är att du måste säga sanningen i poesi.
Din sanning.
-Men... -Inga men.
Ex nihilo nihil fit.
"Ur intet kommer intet."
Jag gillar bara inte när folk läser mina... grejer.
Varje dikt du skriver ska vara som om nån läste dina grejer.
Det ska vara skräckinjagande och otroligt pinsamt.
"Hur kan Amber Holloway redan ha tuttar?"
Du är en skitstövel!
Ja! Var skräckslagen.
Bra.
Försök att andas långsammare.
Hur gör jag det?
Andas långsammare.
Vad gör jag med hjärtat som håller på att explodera?
-Jäklar. -Tog du med mobilen på klättring?
Nej, jag tog med mobilen på en promenad.
Det är min mammas rington.
Var en bra son eller störta mot stenarna nedanför.
Ja. Tack för perspektivet.
Det måste vara möjligt att simma i oceanen
av den man älskar utan att drunkna.
Det måste vara möjligt att simma utan att själv bli till vatten.
Jag finner ständigt stenar bundna vid mina fötter
-Förlåt, jag... -Fortsätt bara.
Jess, jag...
Vad?
Jag kan inte just nu.
Nej, det är okej.
Kanske om jag hjälper lite?
Jess, snälla... Jag bara...
Kanske senare. Jag vill bara inte just nu.
Jag tänder inte dig längre.
-Det är inte det. -Det måste det vara.
-Du tycker inte att jag är söt längre. -Jess...
Herregud. Nej, Jess.
Du är så vacker.
Vad händer med oss?
Allt kommer att ordna sig.
När allt med de här jävla banden är över.
Kan vi åtminstone bli höga?
-Du röker inte ens. -Det gör jag visst.
Okej.
-Det här är jävligt högt. -Tänk inte på det.
Ta talkpuder på händerna om du svettas.
Jag känner inte mina armar.
Du måste skaka loss dem, en i taget.
Få blodet att flöda.
Bra.
Vi närmar oss.
Kom ihåg, du måste ta det långsamt om du vill klättra fort.
Okej.
Helvete!
Jäklar!
Jag ser inte!
Jag tappade ett fäste.
Vänta lite, jag måste fundera.
Clay! Clay, är du här?
Lainie?
Han är inte här.
-Lugna dig. Vad står på? -Jag lämnade ett detaljerat meddelande.
-Institutionssekreteraren är 90. -Han lämnade skolan i morse och försvann.
-Han försvann nog inte. -Han svarar inte på sin mobil, Matt.
Så han skolkade för att spela basket eller ta en tur.
-Han är försvunnen! -Han skolkar. Han är inte försvunnen.
Om du bagatelliserar det här får jag ett utbrott.
Okej.
Vi hittar honom. Han kan inte ha gått långt.
Jag kastar ner det här. Dra dig upp.
-Jag kan inte, Tony. -Jo, då.
En fot i taget.
Kom igen.
-Okej. -Okej, du fixar det.
Så där.
Så där!
Helvete!
Jäklar!
Det var fanimej fantastiskt.
Var det? Eller var det för jävla fantastiskt?
Det var för jävla fantastiskt!
Jag trodde att jag skulle dö!
Men det gjorde du inte, eller hur?
Helvete!
Ja.
Jag såg en YouTube-video där en kille i Spanien gick på en kran.
Det måste ha varit 15 våningar upp.
Han gick och gick.
Och sen halkade han. Han skrek högt.
Sekunder senare, pang!
Pang vad?
Kameran blev svart, men jag är rätt säker på att han dog.
För helvete, Clay.
Helvete.
Jag har faktiskt aldrig insett att det är ett riktigt bra ord.
Eller hur?
Du blöder.
Helvete.
Oj, det här är läskigt.
I dag bär jag svarta spetstrosor
Enbart för att veta att jag bär dem
Och undertill
Är jag helt naken
Och jag har hud
Mil efter mil av hud
Hud för att täcka över alla mina tankar
Som plastfolie Och där syns matresterna innanför
Och även om ni inte tror det
Så är min hud mjuk
Och jämn
Och lätt att ärra
Men det spelar väl ingen roll?
Ni bryr er inte om hur mjuk min hud är
Ni vill bara höra om Vad mina fingrar gör i mörkret
Men tänk om allt de gör Är att öppna fönster
Så att jag kan se blixtar genom molnen
Tänk om allt de längtar efter Är en klätterställning att klättra på
För att nå friskare luft
Du lovade mig
att hemligheterna fanns på klipptoppen.
-Jag riskerade mitt liv. -Du hade inte dött.
Du hade brutit en massa skit.
Jag tänkte aldrig på den.
Döden.
Förrän i år.
Har du nånsin sett en död kropp?
Jag har varit på några begravningar.
Har du nånsin sett en brottsplats?
Tja...
På CSI och I Lagens Namn.
Nej. På riktigt.
Har du?
Ja.
En gång.
Hur var det?
Lugnt.
Inte tyst eller så, bara...
...ingen uppståndelse.
Inget väsen.
Bara poliser som gick runt och gjorde sina jobb.
Som om inget betydde nåt.
Hur gammal var du?
17.
Vad var brottet?
Självmord.
Du var där.
Du såg henne.
Du borde publicera det här.
Nej, aldrig. Det ska stanna här, i trygghet.
Andra måste få se det här. Det kommer att förändra dem.
Nej, det måste de inte.
Syftet med kreativa uttryck är att spegla världen
så att hemska medmänniskor förhoppningsvis kan se sig själva
och hitta något som hjälper dem att ta sig igenom sina trista jävla liv.
Din smärta...
...din smärta är viktig för andra.
Men var det därför du gjorde det?
Så att du kunde hjälpa mig att nå en enda person?
Vad?
Jag tvivlar på det.
Folk som du gör inget osjälviskt.
Herregud, det här är helgalet.
I dag bär jag svarta spetstrosor Enbart för att veta att jag bär dem
Jag undrar vilken subba som skrev det här.
Den bruden har blivit bränd, det vet jag.
Du visste att det jag delat var privat.
Du visste var dikten kom ifrån och att den skulle få folk att prata.
Jag inser nu att jag var desperat efter att nån skulle lyssna...
...och du lyssnade.
Sen gjorde du mina mest privata tankar till ett offentligt spektakel.
Det är hennes handstil.
Jag känner igen den.
Varför skulle hon skriva nåt sånt här? Nåt så förödmjukande?
Jag har fått höra
att Ryans publikation numera innehåller poesi.
Eftersom vi jobbar med sonetter i år,
och eftersom ni ändå kommer att distraheras av det,
så tänkte jag att vi kort kunde analysera denna anonyma poets verk.
Här finns en naken sårbarhet som jag gillar.
Den är ganska intim.
"Intimt" är inte ett snuskigt ord.
I dag bär jag svarta spetstrosor Enbart för att veta...
Så man blottar sitt hjärta för en person, och alla skrattar.
Och jag har hud Mil efter mil av hud
Hud för att täcka över alla mina tankar Som plastfolie
Jag kan se henne genom fönstret.
Hon går fram till dörren, hon lämnar en låda.
Och går.
Jag reste mig inte.
Jag tänkte att om det var viktigt så hade hon knackat,
ringt på dörrklockan eller nåt, eller hur?
Och jag...
Jag borde ha gått ut.
Jag borde ha pratat med henne.
Men...
Jag gillade Hannah.
Hon var en vän.
Men hon var full av drama.
Och jag var tydligen den enda killen på Liberty
som inte tafsade henne i häcken eller stirrade på hennes tuttar.
Så jag fick alltid höra om det...
...och just då orkade jag inte med det, så jag lät henne gå.
Herregud, Tony.
En halvtimme,
fyrtiofem minuter senare,
hämtar jag lådan, öppnar den och där ligger banden
och ett brev.
"Var snäll och ta hand om de här. Lyssna, så vet du hur."
Jag började lyssna på det första bandet. Och sen...
Jag ringde Bakers. De svarade inte. Jag körde hem till henne, i ilfart.
Och ambulansen var redan där.
Och polisen.
Och ytterdörren står öppen. Jag springer in.
Hennes föräldrar är där.
Och hon är...
De har henne i en liksäck.
Jag minns att jag tänkte: Det finns inga handtag på säcken.
Hur ska de lyfta upp henne? Hur ska de bära henne?
Och de tog bara tag i säcken
och kastade in henne i ambulansen.
Bara så där.
Vet de andra?
Varför du tar hand om Hannah nu?
Självklart inte.
Du behövde veta.
Du är min vän.
Vad i helvete, Ryan?
Hannah. Vad är så hemligt att du inte kunde tala med mig i skolan?
Det vet du jävligt väl. Hur kunde du göra så mot mig?
Dikten?
Jag gjorde dig en tjänst, Hannah. Du är en fantastisk poet.
Ditt verk förtjänade att bli hört.
Du är en egennyttig egoistisk jävel.
En dag kommer du att se tillbaka och förstå att jag hade rätt.
Det du skrev, det kan man inte lära ut. Man måste genomleva det.
Det är mitt liv, Ryan, inte ditt.
Skaffa ett eget.
Fanns det en stig hela tiden?
Kunde vi bara ha gått upp?
Ja. Men hur kul är det?
Allt du berättade kunde du ha sagt på Monet's häromkvällen.
Hade du varit redo att höra det?
Ja.
Nej. Jag vet inte.
Jag ville veta... varför du brydde dig så mycket om Hannah.
Jag försökte förstå det.
Jag trodde att du kanske...
Jag trodde att du kanske var kär i henne.
Clay...
...du vet väl att jag är gay?
Va?
Nej, det visste jag inte. Hur skulle jag veta det?
Det trodde jag att alla visste.
Jag tror inte att alla vet det.
Jag tror att många vet det.
Vänta.
Trodde du att jag bara var vän med Ryan?
Ja, jag antar det.
Tror du att jag skulle vara vän med en kille som Ryan?
Ja, för du var tydligen ihop med honom.
Det är olika saker. Tro mig.
Så den där killen Brad...
...är han din pojkvän nu?
Jag hoppas att han fortfarande är det.
Han har varit irriterad på sistone, för...
...jag har tillbringat all min tid med en annan kille.
Dig.
Jaså. Jaha.
Du menar med banden och allt. Inte på ett romantiskt sätt.
Visst.
Alex Standall.
S-T-A-N-D-A-L-L.
Ja. Det är klart.
En tablett varje kväll, med vatten, med eller utan mat.
-En biverkan är yrsel, så... -Jag vet. Jag har tagit dem ett tag.
-Men det här är ett nytt recept. -Jag brukade gå till Walplex.
Jag kan be dem skicka hit dina uppgifter om du vill.
Ja, det vore toppen, tack.
-Varsågod. -Tack.
Jag... Jag var vän med Hannah.
Var du?
Ja.
Jag är verkligen ledsen för det som hände.
Tack, Alex.
Ja.
Tack.
Din mamma ringde tydligen min pappa.
Herregud.
Min mamma. Jag sms:ar henne.
Vi behöver inte det hysteriska telefonsamtalet just nu.
Kanske om du inte hade så många hemligheter...
Dra åt helvete med dina hemligheter!
Kan jag...
Kan jag få tillbaka banden nån gång?
Visst.
Var det här din plan hela tiden?
Det lutade väl åt det hållet, men...
Jag visste att du skulle be om dem förr eller senare.
-Visste du? -Ja.
Du har inte hört ditt än.
Det är utsökt, men... Inte en tugga till.
Tack.
Det här var en bra idé.
Älskling, du får inte göra så.
Jag är hemskt ledsen.
Absolut ingen fara.
Han behövde ändå en ny frisyr.
Vad heter du?
Det är okej, raring. Du kan säga det.
-Sarah. -Sarah. Du är väldigt söt, Sarah.
Säg tack, Sarah.
Nej.
Sarah. Nu var du inte snäll.
Det är ingen fara. Jag har också en dotter.
Inte undra på att du är ett sånt proffs. Hur gammal är hon?
Sjutton.
Ja, det flyger förbi.
Innan du vet ordet av söker hon till college.
Hannah tittar redan.
Hannah är ett så fint namn.
Hon vill åka till New York.
Lycka till.
Nu återgår vi till middagen.
Det är en fruktansvärd historia, Matt.
Hon var en vacker, rar flicka
och hon är borta.
Och vi ska såklart slita henne i stycken.
Angripa hennes rykte, pojkvänner, allt hon nånsin har skrivit eller sagt.
Gör det inte då. Attackera henne inte.
Det var ju därför du valde juridik.
Arbete för rättvisan kan leda till sanningen.
Eller hur?
Ta reda på sanningen.
Och om den skadar vår son?
Jag tror att han överlever.
Resenären återvänder.
Tror du att Tony har gott inflytande?
Jag tror att han har väldigt gott inflytande.
Men det är väl inte vårt bekymmer just nu?
Nej. Jag vet.
Jag håller med dig.
Förlåt.
Jag är...
...verkligen...
Tony och jag pratade och glömde bort tiden.
Jag vet att det här inte var likt mig. Tro mig.
Och jag är ledsen.
Herregud, jag måste verkligen vara i knipa.
Nej.
Men nästa gång skulle vi uppskatta ett sms innan du går,
och inte på vägen hem.
Visst, självklart.
Jag kunde inte nå min telefon på ett tag.
Men ja.
Och ni kan ge mig utegångsförbud i en månad.
Inga utegångsförbud.
Vi är bara...
...glada att du lever.
Jag också, pappa.
Du sa inte mycket på vägen hem.
Jag visste inte vad jag skulle säga.
Jag ljög inte för den där kvinnan.
Jag är fortfarande en mamma.
Och att inte vara en död flickas mamma i några minuter...
-Ska vi flytta? -Va?
Ska vi flytta? Börja om nånstans?
Och ge upp butiken?
Ge upp butiken, ge upp huset. Allt.
Om jag har dig...
Men det har du.
Du har mig.
Okej.
Bra.
Jäklar också.
Skulle inte du till poesigruppen i kväll?
Jag gick inte dit.
Jag går aldrig tillbaka.
Och vi måste flytta.
430 dollar i månaden, och det är innan falsklarmen,
som de tar betalt för.
Du borde ha talat om att du sa upp det. Jag satt i telefonkö i en timme!
-Du vet att vi måste skära ner. -Vi borde ha diskuterat det först.
-Vi bor i USA:s tryggaste stad! -Det hör inte hit.
Jag försöker bara få det att gå ihop.
Och det gör inte jag? Vi måste samarbeta.
Vi kan inte spara in på smått och slösa på stort.
Just nu har vi inte råd att slösa på smått.
Jag vet inte ens vad det betyder.
Vi slösar pengar på saker vi inte behöver.
Ibland blir inte framtiden så som man tror.
Skit händer och folk suger.
Det var kanske därför jag slutade skriva, och började spela in band istället.
En del tjejer kan alla texter Till varandras låtar
De hittar harmonier i sina skratt
Deras länkade armbågar ekar i samklang
Tänk om jag inte kan hålla ton?
Tänk om mina melodier är de Som ingen hör?
Läser alla den där dumma tidningen?
Jag är fast.
-Har du aldrig läst den? -Nej.
Lyssna på det här:
Vissa människor Kan känna igen ett träd och en trädgård
Och veta att de är hemma
-Det låter som skit. -Tycker du?
Jag tycker att det känns väldigt äkta.
Hur många cirklar måste jag gå i Innan jag ger upp sökandet?
Hur länge till, innan jag går vilse?
Det måste vara möjligt att simma I oceanen av den man älskar
Utan att drunkna
Det måste vara möjligt att simma Utan att själv bli till vatten
Men jag fortsätter med att svälja Det jag trodde var luft
Jag finner ännu fler stenar Bundna vid mina fötter
Jag menar... fy fan.
-Jag undrar vem som skrev det. -Ja, eller hur?
En väldigt dyster människa, det är ett som är säkert.
Jag gillar hennes dikt, tror jag, men jag vill nog inte hänga med henne.
Nåja... plikten kallar.
HANDLA LOKALT, STÖTTA SMÅFÖRETAGARE
Hej, Clay.
Hej, mrs Baker.
Förlåt att jag stör dig på arbetet.
Jag ville ge dig nåt.
Det är från Hannah.
Det är inte Hannahs tidning, men en dikt som hon skrev finns med.
Den är verkligen bra. Till och med vår engelsklärare sa det.
Sida sju.
Det är hennes handstil.
Ja.
Jag vet det nu.
Undertexter: Kristina Donnellan