EN ORIGINALSERIE FRÅN NETFLIX
Vad i helvete? Folk försöker gå här!
Vad fan är ditt problem?
-Ta det lugnt, Alex. Allt är bra. -Allt är bra?
Tror du att du kan köra över folk som alla andra här?
Du är rubbad.
Kliv ur bilen.
Kliv ur bilen!
Jag ska spöa dig, din fan! Kliv ur!
-Lugna dig, för fan. -Lugna dig du! Jag är lugn!
Jag är så jävla lugn.
Du ska nog akta dig.
-Ska jag bli rädd? -Det borde du bli.
Dra åt helvete!
Hur många av er minns "dollarvalentinerna?"
Visst var de kul?
Man svarade på några frågor och för en dollar
fick man namn och nummer till sin enda sanna själsfrände.
Och all vinst gick till ett välgörande ändamål:
Hejaklacksläger.
Jag är ledsen, Sheri, men dina hjärtan ser ut som rumpor.
Det gör de.
Dollarvalentin-formuläret bestod av två delar:
Beskriv dig själv och beskriv vad du söker i nån annan.
Och när jag fyllde i mitt
insåg jag att jag faktiskt beskrev någon.
Om mina svar beskrev en viss person, då skulle man kunna tro...
...att den personen åtminstone skulle dyka upp på min fem-i-topp-lista.
Men icke.
Jag matchade inte med den enda personen som faktiskt hade kunnat vara rätt.
Det kanske inte var mitt fel.
Kanske ingen av oss kan säga vilka vi verkligen är.
Vad i helvete?
Det här är inte bra.
Kanske vi är mer än vad världen ser.
Eller mindre.
Kanske ingen av oss är den vi verkar vara.
-Sluta! Sluta, sa jag. -Okej!
-Herregud. -Kom igen.
Vad fan är det som pågår?
-Han började. -Jaså?
Så vad håller du på med?
-Avslutar det? -Försöker du skämta?
Kom nu.
Gå till era lektioner, allihop.
Föreställningen är över. Iväg med er.
Vart ska du, Clay?
Var är min cykel?
Vi behåller den ett tag.
Och du håller tyst, eller hur?
Vad ska du göra?
Banka skiten ur mig också?
Varsågod.
Jag gör det om jag måste.
Okej.
Du vet var jag finns.
Kom nu, Alex.
-Jag är okej. -Det ser inte så ut.
Skolsköterskan först, sen vicerektorn.
Jag mår bra, sa jag.
Nej. Kom nu.
Du också. Kom.
Var det en rättvis strid
eller spöade Montgomery honom så att vi kan bli stämda igen?
Vilket är exakt vad vi inte behöver just nu.
Alex började, men blev ganska illa tilltygad.
Var det här framför biblioteket?
Nere på gatan vid tennisbanorna.
Men på gatan? Alltså utanför skolans område.
Men de var på väg in.
Vi har inte jurisdiktion över gatorna.
Så vi låter dem bara komma undan?
Jag anser att, och särskilt nu,
så bör vi ge dem konsekvenser och sätta gränser.
Vi måste skydda vår framtida förmåga att ge dem nånting.
Men elevernas hedersråd, då?
Hedersrådet hanterar i huvudsak fusk och småstölder.
Men de är en smart grupp.
Bra ungdomar. Och på så vis hålls inte skolan ansvarig.
Vi får lite rättvisa och avslut.
Är du okej?
Såg du det där?
Jag kunde inte titta.
Jag vet inte varför folk beter sig så.
Folk kan vara såna arslen.
Det är en skola full av arslen.
Eller hur? Men...
Du är inget arsle.
Så vänligt.
Och jag tycker inte att du är... Kan tjejer vara arslen?
Jadå. Tro mig.
Så, ja. Du är inte det.
Har du skrivit klart din uppsats för miss Cusick?
Den där om Dessa vackra hästar?
Ja, den ska lämnas in i morgon.
Jäklar, jag trodde vi hade en vecka till på oss.
Nej.
Då ska jag nog gå till biblioteket.
-Vi ses på historian. -Vi ses.
Du, Sheri.
Jag skulle kunna...
Om du vill kan jag hjälpa dig att skriva klart uppsatsen.
Herregud! Menar du det, Clay?
Tack. Jag menar... Den där jäkla boken är svår.
Meningarna är så långa.
Och den är på spanska...
Vi har bara tjugo minuter innan första ringningen.
Vi kan jobba på den efter skolan.
Kanske på Monet's?
Herregud. Det vore fantastiskt.
Har du inget emot det?
Inte alls. Jag erbjöd läxhjälp förr.
Så...
Nå?
Fullständiga meningar, va?
Ja, absolut.
Jag använde semikolon.
Jag såg det. Stor eloge.
Jag bara säger det.
Paragrafstrukturen är bra.
Du kanske behöver faktakolla lite.
Allvarligt?
Jag googlade allt.
Visst, unionens fäder odlade och använde hampa...
...men det var inte precis brajja.
Är det skillnad?
Ja. James Madison var förmodligen inte galen i att röka.
Åtminstone inte hampa.
Men det är en bra början. Kolla några andra fakta också.
Ibland är böcker mer pålitliga för sånt här.
Visst. Bra poäng.
Jag sätter igång direkt.
Det är bara... Jag vet inte. Det här är...
Dollarvalentinerna är personliga för folk.
Allt jag publicerar är personligt.
-Ja. -Jag eliderar namnen.
Jag antar att det betyder stryker.
Jag fattar.
Men ändå...
Det känns fel.
Jag är bara ärlig.
Då så, tack för din ärlighet.
Till dess att dollarvalentinerna erbjuder samkönade alternativ
fortsätter jag att utmana dem.
Han tar verkligen blaskan på allvar.
Blaskan, sina skor och inte mycket mer.
Vad jobbar du på?
Inget. Det är inget.
Dollarvalentinfrågor?
Nej.
Slappna av.
Okej.
"Hur tillbringar jag lördagskvällarna?"
Du svarade: "Videospel."
Favoritmusik: "Obskyra indie-band."
Favoritläsning: "Fantasy och sci-fi."
Skriv att du ser Sagan om ringen på repeat.
Det gör jag inte.
Längre.
Brukade du göra det?
Vi måste jobba på det här.
-Nej, det måste vi inte. -Jag behöver högre än C i medel.
Amerikansk historia var skitsvårt. Och jag fick hjälp, eller hur?
Men hur går det för dig? Hur är ditt dejtingliv?
"C" eller högre?
Lägre.
Så du behöver hjälp.
Mannen har en poäng.
Alla de här svaren suger.
Hannah Baker! Hej! Har du fyllt i frågeformuläret?
Ja, jag tänkte "varför inte?"
Det här är så coolt.
Jag har alltid velat fixa ihop dig med nån.
Få se.
Hur funkar det här egentligen?
Jag vet inte riktigt,
men Pakrash Agrawal i mr Merrimens datorvetenskap kom på det.
Han säger att det är en patentskyddad algoritm.
Han ska ge oss en gratislicens,
och sen ska den dra in miljoner åt honom en dag.
Få se.
Vem fick du?
Hur matchade jag med Bryce Walker?
Nej. Inte den. Tro mig.
Okej.
Få se...
Men Alex Standall då? Han är schyst.
Den här gången kan du tro mig... Det är han inte.
Jag kanske var dum som fortsatte att hoppas...
...på nån fantastisk.
Varför ringer Marcus Cole mig?
-Lägg av. Det är dollarvalentinen. -Vad?
Jag borde inte berätta,
men jag är rätt säker på att du stod på hans lista.
Snälla, svara. Vi behöver en framgångshistoria.
Folk ber om sina pengar tillbaka. Vi behöver dem för banderollbudgeten.
Jag vet inte.
Snälla, Hannah Baker.
Banderoller!
Hallå?
Hej, Hannah Baker.
Gissa vad.
Hej, Marcus Cole. Vad?
Du stod först på min lista med dollarvalentiner.
Dollarvalentiner.
Det är... chockerande. Jag är chockad.
Säg ja! Sms:a mig allt.
Eller hur? Ja.
Jag såg det som ett tecken.
Ja, men...
Vänta lite.
Hur vet jag att du talar sanning?
Jag kanske inte står på listan.
Om du går ut med mig kan jag visa dig.
-Säger du. -Säger jag.
Och min döda presidentvän Benjamin Franklin som faktiskt
inte var president.
Den är redo att bjuda dig på milkshake, hamburgare, pommes,
allt du vill ha från den världsberömda Rosie's Diner.
Vad säger du? Klockan åtta i kväll?
-Hör här... -Nix, inget "hör här".
Efter "hör här" kommer aldrig nåt bra.
Upprepa efter mig:
Marcus, jag går definitivt ut med dig.
Jag hade alltid tyckt bra om Marcus.
Marcus, jag ska definitivt... fundera på det.
Du verkade alltid schyst.
Fundera inte för mycket.
Jag lovar. Det ska jag inte.
Men så gör de ju också nästan alltid det.
Marcus, välkommen till ditt band.
Vad var det? Ville du se om ryktena var sanna?
Eller ville du bara sätta igång några nya egna?
Härmed öppnas detta krismöte med Hedersrådet.
Marcus Cole, ordförande.
Courtney Crimsen, sekreterare.
Alla medlemmar är här.
Petitionärer, vänligen uppge era namn.
Det är ni.
-Alex Standall. -Montgomery de la Cruz.
Montgomery, det här målet verkar ganska enkelt.
-Det var du som körde. -Och?
-Och fotgängaren har företräde. -Så står det i lagen.
Och du gick när han nästan körde på dig?
Inte bara jag.
Heroji Pratt,
Jin-seo Yoon,
Chase Parker.
Jag vet inte. De var alla där.
Det var du som betedde dig som en jävla psykopat.
Se upp med språket.
-Och du körde vårdslöst. -Du kunde ha dödat nån.
Det är vårt jobb att skydda eleverna på skolan.
Att skydda eleverna på skolan?
Ja, Alex.
Hedersrådet är till för att avgöra dispyter mellan elever
så att de inte rinner ut i korridorerna.
Ja, Hedersrådet, för ni är alla så hederliga.
Alex, det här hände utanför skolområdet, så alternativet är polisen.
-Toppen, då ringer vi dem. -Ingen ska ringa nån.
Inget brott har begåtts. Vi kan lösa det här.
Så allt är tillåtet och ingen jävel bryr sig?
Språket, Alex, snälla.
Vi menar bara att det inte var nåns fel. Det hände bara.
Det hände inte bara.
Jag kanske körde lite för fort, men Alex fick spel.
Ja, jag fick spel. Det är mitt jävla fel.
Se upp med språket!
Jag tar lite jävla ansvar. Eftersom ni inte kan det.
-Om Alex säger att felet var hans... -Det kvittar vad han säger.
Men det var hans fel.
-Nej, det är ditt fel. -Nej.
Det kanske är allas fel.
Har ni nånsin tänkt på det?
Och jag kan inte sluta tänka...
...att om nån annan hade fått mig på sin lista...
...så kanske allt kunde ha blivit annorlunda.
Hördu, Picasso.
Vilar du upp dig för en dejt i kväll?
Jag? Nej.
Men dollarvalentinerna, då?
Jag...
Jag gjorde inte det.
Hade du inte råd?
Nej.
Vad...
Du, då? Gjorde du det?
Ja.
Du vet mitt motto: Ingen hejaklacksledare får glömmas.
Fick du några bra matchningar?
Inte en enda.
-Jag fick Bryce Walker. -Jäklar, skojar du?
Antingen missförstod du "Vem jag söker"-delen
-eller så strular algoritmen. -Förmodligen både och.
Jag söker alltid fel person.
Jag fick ett samtal från Marcus Cole. Jag står visst på hans lista.
Tänker du gå ut med honom?
Han är inte mitt första val.
-Men... -Jensen.
Läget, Clay?
Hej, Jeff.
Ska ni se En läkares dårskap för alla hjärtans dag?
Nej, Trettio sätt att dö.
Du är en dejt med klass.
Ja. Ja, det är jag.
Du, då?
Hur gick det med dollarvalentinen?
Du hade ju inte gjort det.
Jag trodde du skulle... Du sa...
Vi ska gå och se vår film.
Nå, vilket är det?
Jag menade att jag inte fick några bra matchningar.
Jeff övertalade mig. Han övertalar mig alltid att göra saker.
Som att gå på danser.
Jag tog det tidiga passet för att kunna gå ut i kväll.
Jag borde väl ringa Marcus.
Ja, jag antar det.
Hej, Marcus, det är Hannah.
Jag har funderat och svaret är ja.
Jag slutar jobba vid åtta.
Okej, då ses vi då.
Det var enkelt.
Det kan det vara.
Jag fixar handdukar och toapapper innan jag går.
Då så...
Montgomery, rådet har beslutat att du blir avstängd från Liberty High School
i tre skoldagar i rad, med början i morgon.
-Vilket jävla skitsnack. -Ja, vilket jävla skitsnack.
Okej, nu räcker det, annars blir båda avstängda.
Och...
Alex, du får en varning.
-Kom igen. -Vad?
-Du får en varning den här gången. -Jävla hycklare.
Alex.
Det är en rimlig tidsperiod.
Jag hoppas bara att han fattar.
Okej, ta hand om dig. Tack.
Vad fan var det där?
Säg det du. Alex började bråket.
Det här är inte rätt tid att röra om i grytan.
-Förstår du vad jag säger? -Nej, vad säger du?
Folk börjar ställa frågor.
Om de där banden kommer ut...
Du hade ju inte lyssnat på dem.
Det här gäller inte bara oss. Det är inte enbart en skolgrej.
Det pågår en rättsprocess.
Liv kan bli förstörda.
Liv har väl redan blivit förstörda?
Nån framgång?
Inget av det här kan kallas för framgång.
Du har rätt. Förlåt.
Vi missar nåt.
Jag vet det.
Vi har gått igenom rummet en massa gånger.
-Det kanske inte finns nåt mer. -Jag vägrar tro på att vår dotter
var ett sånt mysterium för oss.
Jag tänker bara...
...fortsätta leta.
-Tills du hittar vad? -Vad vi än behöver
för att vinna det här målet. Du hörde advokaterna på telefon.
De att vi bara har indicier.
Och de sa att det är det vanliga i mål som det här.
Andy...
...hur kunde vi inte veta?
Hur visste inte jag?
Hon var ju här, hos oss.
Och hon led, hon sökte vår hjälp
och vi fortsatte bara låtsas att allt var okej.
Älskling, vi måste se det här i sitt sammanhang.
Vi kan inte bara klandra oss själva
eller söka efter tecken överallt.
Okej?
Vi kanske borde klandra oss själva.
Om vi inte hade varit så upptagna med den jävla butiken.
Butiken är vårt levebröd.
Nej. Butiken hjälpte dig bort från företaget som tog kål på dig,
och oss ur den där jävla förortsöknen. Och utan lånet från mina föräldrar...
Lånet. Alltid lånet.
Om vi inte hade tagit lånet, köpt butiken och flyttat hit,
då skulle Hannah ha fortsatt på den där enorma, ansiktslösa skolan
med de hatiska tjejerna. Och kanske hade allt slutat likadant.
Hur kan du säga så?
Hur kan vi veta?
Men mamma!
Glad alla hjärtans dag, raring.
Det här är pinsamt
och genant och snällt.
Men jag borde inte vara din Valentin.
Du kommer alltid att vara min Valentin.
Det är väl ändå lite läskigt?
Du försöker väl inte göra mig till Norman Bates?
Vet du, det där biografjobbet... Det är nog inte så nyttigt.
Varför är du här? Ska inte du och pappa göra nåt på alla hjärtans dag?
Nej.
När man har varit gift så länge som vi,
är det bästa man kan hoppas på lite hämtmat och rödvin.
Det är inte sant.
Han köper jämt blommor till dig.
Det är sant. Det gör han.
Och ibland lagar han mat.
Nja...
Han är bra på att värma saker.
Ni är så lyckligt lottade.
Det ni har är perfekt.
Inget är perfekt, raring, men... vi är väldigt lyckligt lottade.
Alla tre.
-Öppna ditt kort. -Okej.
Mina föräldrar träffades i high school.
Så skjut mig. Jag trodde fortfarande på romantik.
Tack för att du tar dig tid och hjälper mig.
Nej, det gör jag gärna.
Jag har jobbat på ett projekt och kan behöva ett avbrott.
Är den här boken ett avbrott?
Att hjälpa dig, alltså.
Jag köper kaffe.
Vad dricker du?
Dubbel mocka med extra chokladströssel, tack.
Schyst.
Hur kan jag hjälpa er, sir?
Hej, Skye.
Triple Americano
och en dubbel mocka med extra chokladströssel.
Extra chokladströssel.
Uppfattat.
Jaha, du gillar hejaklacksledare nu?
Är det du och Carrie?
-Sheri. -Ni är ett gulligt par.
Du kan gå med till Abercrombie och se henne prova
förslitna jeansshorts och gladiatorsandaler.
Det är märkligt specifikt.
Jag trodde bara inte att du var den typen.
Hon är en bra person. Hon är trevlig.
-Du gillar bara trevliga flickor? -Det sa jag inte.
Jag trodde att du var coolare än... en Sheri.
Jag väntade på dig, Marcus.
Och jag fick bara sitta där och undra.
Fantisera. Spela upp olika scener i mitt huvud.
Och hela tiden tänka att alla visste...
...alla på hela stället...
...att jag hade blivit nobbad på alla hjärtans dag.
HEMSKT LEDSEN. JAG FASTNADE MED KILLARNA.
Jag beslöt att ge dig en chans till.
KOM, ELLER INTE.
Enfaldiga Hannah.
Enligt den här sajten är en av John Grady Coles centrala brister
hans tendens att se världen i svart och vitt,
gott och ont...
Sheri?
Minns du dollarvalentinerna förra året?
Vad? Dollarvalen... Ja, jag antar att jag minns.
Hur så?
Hannah matchades med Marcus.
Gjorde hon?
Ja, just det, det gjorde hon.
Jag sa faktiskt att hon borde gå ut med honom.
-Hon sa att det inte gick så bra. -Fanns det nån annan?
Nån som inte stod på hennes lista?
Eller nämnde hon nåt annat namn?
Jag vet inte, jag minns inte riktigt.
Hur så?
Inget.
Glöm det, vi fortsätter bara.
Sheri, vill du gå nån annanstans och arbeta?
Visst. Du bor väl i närheten?
-Ja, typ. -Vi kan jobba hemma hos dig.
Ja. Eller, jag menar...
Eller... Rosies.
Nej. Hemma hos mig funkar.
-Toppen. -Schyst.
Jag möter dig utanför.
Okej.
Hej, Clay.
Det var länge sen.
Och jag menade det sarkastiskt.
Är du fortfarande på korståg?
Kanske inte.
Kanske återgår jag till mitt liv
och folk som inte är helt jävla skruvade.
Lycka till med det.
-Så du kan sluta följa efter mig. -Det gör jag inte.
Jag dricker kaffe.
Du sa ju att kaffet här var för dyrt.
Ja, det säger han jämt.
Clay, Brad. Brad, Clay.
Hej.
Jag följer inte efter dig.
Och om du går, vilket jag föreslår att du gör, så ser du att det stämmer.
Vad handlade det om?
Inget.
Han sa att du följt efter honom.
Han är bara lite förvirrad.
För mycket koffein.
Är det grabben som alltid messar dig?
En av dem, ja.
Hur många finns det?
Jag sa ju att det bara är skolgrejer. Har du glömt det?
-Du bryr ju dig inte om high school-trams. -Nej, just det.
Vad var det där då?
-Det är inget. -Det är inte inget. Jag...
Jag tror att det är nåt som du inte vill blanda in mig i.
I just det här fallet kan jag inte det.
Jag har en hemlighet jag måste bevara.
Fler än en, tror jag.
Hej.
Hej, mamma. Jag trodde att du var på jobbet.
Jag gav upp och tog med jobbet hem.
Det blir sena kvällar framöver. Hej, Sheri.
Hej, mrs Jensen.
-Hur mår din mamma? -Hon mår bra.
Det ser ut som ett stort mål.
Vi ska gå upp på mitt rum och jobba på en uppsats.
Det låter bra.
Clay, raring, lämna dörren öppen.
Herregud. Ja, mamma. Visst.
Du har tur att dina föräldrar fortfarande är tillsammans.
Det är ovanligt.
Jag antar det.
De är nog förenade i sin gemensamma kärlek
för att förödmjuka mig på alla möjliga vis.
Det räckte inte för att hålla ihop mina.
Jag kan inte ens tänka mig att lova att älska nån för evigt.
Men om man kan göra det, hur kan det bara vara över då?
Bara så där?
-Man slutar att älska varandra, antar jag. -Det suger.
Ja, men det betyder åtminstone att de blev förälskade till att börja med.
Ja.
-Hej. -Hej.
Var tyst. Mamma mår inte bra.
Du svarade inte på telefon eller sms.
-Mamma... -Jag behövde träffa dig.
Okej, var bara tyst.
-Vi måste prata. -Okej!
Var bara tyst, okej?
Okej.
Vad är det?
Jag bara...
Jag sökte dig efter träningen.
Ja, min mamma behövde mig.
Hon gjorde slut med sin kille. Hon är jävligt deppig.
De lät Alex slippa undan.
-Allt börjar urarta. -Det är ingen fara.
Det där slagsmålet?
Det var jäkligt läskigt.
Ja, det var ett slagsmål.
Ja, Alex blev rätt illa tilltygad.
Varför är du så jävla orolig för Alex?
Det är jag inte!
Du...
Får jag stanna här en stund?
Nej, du vet hur mamma blir när hon är sån här.
Jag vet.
Jag lovar att det blir värt det.
-Jess. -Slappna av.
-Kom igen, Jess. -Slappna av.
-Jess. -Slappna av, det är okej.
Vad fan är det med dig? Lägg av.
-Kom igen. Sluta! -Vad i helvete, Justin?
-Jag sa ju att min mamma... -Din mamma? Vad?
Det har aldrig stoppat dig förut.
Du är en riktig jävla skitstövel.
Visst.
Jag tycker att berättelsen är sorglig för att John Grady...
...han har allt han vill ha.
Han har rest genom hela Mexiko, han blir hästtränare på en ranch,
och han har allt han har sökt efter...
...men han ger upp det för en flicka.
Det låter inte sorgligt. Det låter... romantiskt.
Ja, i och för sig.
Men hon är chefens dotter, så...
...att vara med henne är farligt.
Men han gör det ändå.
Ja, hon kommer ner från bostadshuset mitt i natten för att vara med honom.
Vad händer sen?
Han blir förälskad i henne.
Och hon blir förälskad i honom?
Ja.
Och sen dök du till slut upp.
Men du var inte ensam.
Vad i helvete, Marcus? Jag har suttit här i en timme.
Förlåt. Vill du ha en milkshake eller nåt?
Jag har fortfarande Benjamin Franklin i min plånbok.
Jag har redan druckit en.
Två, faktiskt.
Okej. Då så...
Pommes?
En ostburgare?
En magpumpning?
För helvete, Marcus.
Kom igen, vad måste jag göra för att du ska förlåta mig?
Inget.
Bara sätt dig.
Jag är ledsen, Hannah. Det är jag verkligen.
Så varför tog du med hela följet?
Är du rädd att du inte är säker ensam med mig?
Faktiskt så är de där killarna
mina obetalda praktikanter.
Jag låter dem tjäna mig.
Jaså? Ger du dem collegepoäng?
Det är vad jag säger till dem.
Jag fattar inte.
Vad gör han? Han är en timme sen.
Man låter tjejen vänta. Om hon fortfarande är kvar
vet man att hon är DTF.
-Vad är DTF? -Stava dig till det.
Det är redan bokstäver.
-Herregud. -Får jag smaka på din milkshake?
Ta för dig bara.
Och återigen... du var rolig, Marcus.
Och jag trodde att kanske...
...kanske skulle det funka.
Är det här okej?
Ja, det är okej. Det är bra.
Bra, ja. Det här är...
...bra.
Clay... Vad tänker du på?
Jag är ledsen.
Helvete. Jag är ledsen.
Vad hände? Gjorde jag nåt?
Nej. Gud, nej.
Jag vet inte.
Det är okej om du inte gillar mig på det viset.
Nej...
Jag gillar dig.
Det gör jag. Jag...
Du tänkte på nån annan.
-Nej, jag... -Du tänkte på Hannah.
Nej.
Det är okej.
Jag tänkte inte på nån.
Förutom dig.
Jag gillar dig.
Gör du?
Ja.
Tycker du att jag är en schyst person?
Självklart. Det har jag alltid tyckt.
Det borde du inte.
Vad?
Varför gråter du?
Clay, jag...
Jag trodde att kanske om...
...om du inte lyssnade på mitt band
så skulle du fortfarande gilla mig.
Då skulle du se att jag inte är den personen.
Är du med på banden?
Visste du inte?
Nej, jag har inte lyssnat på alla.
Jag...
Jag gjorde nåt...
Hannah och jag, men...
Jag gjorde det.
Och det är fruktansvärt, och jag kan inte...
Du...
Jag kan inte säga vad det är, och jag vill inte att du får veta.
Jag vill inte att du ser mig på det viset,
och det skulle ta kål på mig om du hörde vad som fanns på banden.
Vad gjorde du?
Clay, snälla.
Det är över.
Skadan är skedd, och...
-Jag önskar bara... -Att jag slutade lyssna på banden.
Vill du att jag skickar dem vidare, som Marcus?
-Som alla? -Clay.
Är det anledningen till att du är här? Att du varit så snäll?
Att du kysste mig?
Herregud, Clay. Nej.
Du ska nog gå.
-Clay, det... -Bara gå!
Herregud.
Den är god!
Den var god för en timme sen.
Den är fortfarande god.
Vi måste inte stanna här om du inte vill.
Mina föräldrar är bortresta.
-Vad gör du? -Vad? Inget.
Bara...
-Allvarligt, Marcus? -Vad?
Du är en sån skitstövel.
Nej. Sluta. Släpp mig.
Rör mig inte!
Låt bli mig!
-Vad i helvete? -Låt mig vara.
Det är lugnt.
Du verkade lätt att få omkull.
Nu går vi.
Jag kunde inte röra mig.
Jag kunde inte gå därifrån eller skrika.
Allt hade varit bättre än att sitta där
och tro att det på nåt vis var mitt fel.
Att tro att jag skulle förbli ensam resten av livet.
Clay?
Älskling?
Vad?
Vad hände, vännen?
Är allt okej?
Jag är okej.
Du är inte okej.
Jag är din mamma. Jag ser att du inte är okej.
Det har du inte varit på ett tag.
Jag vill inte prata om det.
Det struntar jag i.
Varför tar du det där målet?
Varför involverar du dig?
Är det därför du är upprörd?
Är det inte en intressekonflikt?
Varför skulle det vara det?
Berätta.
Blir du mobbad?
Blir jag mobbad?
Vill du verkligen veta?
Tänk om jag var mobbaren, mamma?
Skulle du vilja veta det?
-Du skulle aldrig mobba nån. -Hur vet du det?
För att jag känner dig.
För att du är en bra grabb.
Det kanske inte finns några bra grabbar.
Jag måste gå och lägga mig.
Clay, raring.
Om det här målet kan göra dig illa på nåt sätt...
...så tar jag det inte.
Men du måste berätta varför.
Du måste berätta vad som pågår.
Jag kan inte hjälpa dig om du inte pratar med mig.
Du kan ändå inte hjälpa mig.
Men trots allt vill man tro
att det finns schysta killar i världen.
Jag visste att det fanns det.
Jag trodde på det.
För mycket?
Jag tyckte att de var vackra.
Förlåt.
För det jag sa
och hur jag sa det.
Jag är också ledsen.
Jag älskar dig.
Och vi ska gå vidare och fortsätta leta,
och fortsätta kämpa så länge du vill.
Så länge vi måste.
Vad de än kommer med...
...så är det du och jag mot världen.
Tack.
Jag älskar dig också.
De är jättefina.
Jag går och sätter dem i vatten.
Ja.
Dags att släcka, Jess.
Är allt okej?
Ja.
Är det den där Justin Foley? Gjorde han nåt mot dig?
Nej, pappa.
För du vet väl att jag skulle döda honom?
-Pappa. -Om nån gör nåt mot dig...
Kan du sluta? Herregud.
Kom ihåg det.
God natt.
Hur mår du? Hjälper isen?
-Ja, sir. -Bra.
Jag pratade just med studievägledaren.
Han sa att den andra pojken blev avstängd i tre dagar.
Ja, sir.
Men du blev inte bestraffad alls.
-Nej, sir. De gav mig bara en varning. -Bra.
Du stod upp för dig själv.
Det låter som om du stod upp för de andra också.
Jag antar det.
Nej. De la Cruz-grabben gjorde fel.
Han kunde ha skadat nån riktigt illa. Och du ställde honom till svars.
Ja, sir.
Du betalade ett pris. Det är vad vi måste göra ibland.
Jag vet att slagsmål inte är din grej,
och man bör undvika bråk, men ibland går det inte.
Okej?
Du visade riktig karaktärsstyrka.
Det gör du alltid.
Vi är inte eniga om allt, men det kan vi enas om.
Jag är stolt över dig.
Det var allt, grabben. Sov lite nu.
Ja, sir. God natt.
Kul faktum.
Jag läste på om gravstenar häromdagen.
Eller, mer specifikt, inskrifter på gravstenar.
Den bästa jag kunde hitta var av författaren
Henry Charles Bukowski, Jr.
På sin gravsten lät han rista in bilden av en boxare...
...och under boxaren, två enkla ord:
"Försök inte."
Jag undrar vad som kommer att stå på min.
Undertexter: Kristina Donnellan