Välkomna till tändningsceremonin av den första tändningen.
Kom igen, Susan. Det är Thanksgiving.
-Klockan är 7 på morgonen. -Jag har varit uppe i två timmar.
Nu kör vi. En perfekt Thanksgiving.
Reagan kommer idag och jag vill att allt
ska vara perfekt för hedersgästen.
-"Hedersgästen"? -Ja, hedersgästen.
Jag antar att det faktum att min pappa spenderar Thanksgiving
med mig för första gången inte är en stor grej.
Tar han med sin nya brutta?
Säger folk det?
Ja, hans brutta har ett namn, Ann Kim.
Hon kommer nog att vilja spendera lite tid med damerna också,
för ni vet hur far och son kan vara på Thanksgiving,
dricka öl, se på matchen...
Krama varandra på sätt som antyder,
"Jag förlåter dig för allt."
Jag vet att du ser fram emot det,
men lägg inte för mycket press på det.
Vi vet vem din pappa är.
Vem han var.
Förvänta dig inte för mycket. Var glad att han ens kommer.
-När kommer Robby? -Han kommer inte.
-Han ska besöka sina föräld-- -Vad är er grej?
Är ni tillsammans eller tar du hand om honom
för du bröt hela ansiktet och kroppen på honom?
Vi är inte tillsammans,
men jag tror inte att Robby förstår det.
Jag undrar varför, Jess.
Du hänger bara med honom hela dagarna.
Det känns elakt att säga att vi inte dejtar
när han mår så--
Det är elakare att ge honom ett falskt hopp.
-Du måste säga sanningen. -Du har rätt.
Jag gör det nästa gång jag ser honom. Jag gillar det inte bara.
Han är en sådan bra kille, med sina
pappa-kakis och glasögon
och hans lilla söta handväska.
Vet ni vad? Där har vi det. Han är för snäll.
-Det finns ingen tuffhet. -Det går inte att förhandla.
Man måste ha tuffhet.
Tuffhet var allt jag och Cece hade när vi började tuffa.
Tuffa är sex. Varför säga ett dumt ord?
-Säg bara sex. -För det är mer än så.
Det är en eld. En passion...
Och det finns inget...med Robby. Han är för snäll.
Gör vad du måste. Men jag älskar killen.
Robby var där för mig när jag blev sårad i tjänsten.
Du vrickade vristen när du sprang efter en bagel.
-Jag var på jobbet. -Och sprang efter en bagel.
Robby är den enda som förstår min smärta.
Inget gör mig lyckligare än att laga mat i tio timmar
och äta den under 25 minuter.
-Heja på mig. -Fyll fågeln!
-Fyll fågeln. -Gissa vem som inte kan flyga?
Är det du?
Missförstå mig inte...
Det känns som att alla mina drömmar har gått i uppfyllelse...
Men varför lät de dig inte gå ombord planet?
Det var en fråga om utrymme.
Förlåt. Jag är så...
Det gör inget.
Du fick iallafall ha kul
och åka till flygplatsen på Thanksgiving.
Och jag får hänga med dig.
Hurra! Och bu, för jag har redan planer med en gullunge på sju kilo.
Jag pratar om kalkonen.
Jag ska sätta dig framför paraden
och du kan skrika på alla ballonger som flyger förbi.
Vilken snabbhet, du är som Maryweather med en kniv.
Vad pågår här,
du använder inte ens kniv för att äta stek?
Min tjej kommer. Såklart mina händer dansar.
Dessa knivar är en del av mig, precis som den där
killen med saxar som händer. Vad hette han?
-Rick Snip? -Har du sagt det?
-Nej. -Snobben. Jag såg Snobben.
-Du måste få slut på detta. -Falskt alarm.
Det är bara John Stamos på en grekisk yoghurt-flotte.
Säga till nu?
Han kan inte ens se skillnad på John Stamos och Snobben.
Du kan inte krossa en mans hjärta under högtiden.
Det hände mig en gång.
Och smärtan kommer tillbaka varje år.
Gör inte det mot honom.
Därför är jag en sån röra på "Ta din dotter till jobbet"-dagarna.
Det är pensionärskören. Hämta näsdukarna.
Såhär då, Jess. Jag håller honom upptagen hela dagen.
-Du kan förstöra honom imorgon. -Tack, Winston. Vet du vad?
Nästa "Ta din dotter till jobbet"-dagen
blir en "Bjud Winston på spagetti"-dag.
Jag hade tyckt om det.
Det är min pappa.
Glad Thanksgiving, min son.
Jag är hoppas att du är redo, för jag har en heldag planerad.
Först är det amerikansk fotboll
med Dallas Cowboys.
Jag är ledsen.
Det är vår första Thanksgiving ihop. Jag har också gråtit hela morgonen.
Det är en bra sak.
-Ann Kim gjorde slut med mig. -Åh nej.
-Ursäkta mig. -Pappa...
-Glad Thanksgiving, Gavin. -Hej, Gavin.
Det blev plötsligt mycket gladare.
Ursäkta mig.
Pappa...
Kommer du ihåg när du tungkysste den där killen?
Vad tar du? Little Boy Blues?
Det har man gjort. Hur mycket?
-Min apotekare sa 9 milligram. -1400.
Jag måste ta 18 tabletter varje timme i en särskild ordning.
Och de försäkrade mig om att jag skulle bli beroende.
-Vad hände med Rick Snip? -Han är borta. Och...
Dessa tårar är bara från löken.
Inte det faktum att Reagan inte kommer.
-Kommer inte Reagan? -Nej. Hon ringde.
Hennes chef skickade henne till Omaha. Hon kan inte komma, men det gör inget.
Jag är ledsen, Nick.
Jag har också en opiumlapp på ryggen.
Har jag berättat om hur jag blev skadad?
-Ja. -En kan tro
att det började på grund av en brist på bagels,
men nej, det började med ett överflöd av gräddost.
Du är van vid sånt.
Vet du vad? Jess bad mig hjälpa henne, så--
Nej, du klarar dig. Rör dig inte.
Hon är säkert ledsen också.
-Hur länge ska hon vara där? -Jag frågade inte.
Jag sa bara, "Glad Thanksgiving..."
och sen lade jag på.
Du måste lämna köket.
Den här kombinationen av ledsen kille med whisky
börjar att oroa mig.
Säg till när min whisky har kokat ihop till en kristall
så jag kan äta den.
Mår du bra, pappa? Ramlade du i?
Det är ett pappaskämt
som du säkert hade sagt, om du var med oss mer.
Jag använder inte toan.
Jag sitter bara här.
Vet du vad som är bra för ett brustet hjärta?
Lite far-och-son-tid. Vi kan kasta boll.
Tälja pinnar.
Kan du inte komma ut?
Jag är ledsen, du har rätt.
-Idag handlar om familj. -Exakt.
Där är mitt favorit whiskyglas.
-Vem vill bli full? -Jag.
-Ledsen, älskling. -Det gör inget.
Vi har inte på oss tröjor och rullar runt i löv,
men det finns andra sätt för oss att komma nära varandra.
Om han vill dricka, då...
Jag ska dricka. Jag ska bli full med farsan.
Nick, pappa, vänta på mig.
Jag ska bara hämta mitt drink-kit.
Kan du se till att det finns en soptunna bredvid sängen
för jag klarar inte detta.
Vad gör du här med mig och inte Winston, Robby?
Jag gillar Winston, men han har berättat om bageln i tio minuter.
Jag har inte träffat någon av huvudkaraktärerna än.
Plus att jag har en överraskning åt dig. Som plåster på såren,
gav flygbolaget mig två biljetter
till vart vi än vill i landet.
Jag hade gärna planerat vår framtid, men vi äter
om fyra timmar, så jag måste ge dig något att göra.
Lägg upp krutonger.
Jag är inte tillräckligt nära bordet.
Jag var precis på toa med min man och hans far.
Har du också en glad Thanksgiving?
Kolla här, Jess.
-Gick den i? -Robby har flygbiljetter.
Han vill ta med mig någonstans, när han mår bättre,
vilket kan vara om månader.
Jag kollar på hotell, Jess.
Är dubbelsäng okej?
-Gör det. -Jag ska.
-Skål. -Ja.
Det här är en dröm. En pojke, hans pappa och bästa vän delar en drink.
Säg inte till mamma. Jag skojar bara.
Jag vet att du och mamma inte har pratat på 30 år, inte ens på mitt bröllop.
Vet du vad som är dumt? En del av mig
trodde att jag skulle gifta mig med Ann Kim en dag.
Det är inte alls dumt, pappa. Det är vackert.
Du öppnade ditt hjärta för Ann Kim och det var modigt.
Hon var så rädd. Kvinnor är ett mysterium.
Ibland åker de bara till Omaha
och man vet inte när de kommer tillbaka.
Eller om de kommer tillbaka.
Hur vet du ens att hon är i Omaha?
För hon sa det.
-Inget betyder allt. -Inget betyder allt.
-Du är iallafall ung, Nick.
Du har en grym kropp med en schysst röv.
Du kommer inte ha några problem. Vem vill ha en gammal man som mig?
-Jag har en hemsk röv. -Är du galen?
-Du har en otrolig röv, pappa. -Tycker du?
Du har inget att oroa dig över. Ställ dig upp, Nick.
Sätt era rövar bredvid varandra...
-Vad händer här inne? -Jag gör ingen glad idag.
Jag är bara jobbig.
Det bästa jag hade kunnat göra är att åka hem.
Vi ses. Kul att se dig igen.
Pappa. Stanna.
Du kommer att landa på fötterna.
Jag har sett alla slags kvinnor kasta sig på dig.
Livräddare och lärare, linsmakare.
Kommer du ihåg när du hade din tunga i Jess mun?
Hon smakade som lakrits. Söt, men med ett hugg.
Du hjälper inte, Nick.
Vet du vad? Kan vi prata i hallen, tack?
Varför?
Vi måste gå ned till Ann Kims hus och övertala henne
att ge pappa en andra chans. Annars stannar han inte.
Hon kommer inte att komma. Hon är en orm, som alla kvinnor.
Jag förstår att det är jobbigt med Reagan.
-Det är det. -Ja.
Men du måste hjälpa mig rädda min Thanksgiving med min far.
Du har rätt. Förlåt.
Om vi klarar detta, om vi får henne att ta tillbaka honom...
-Då blir vi hjältar. -Just det.
Titta, mamma. Jag kommer att bli en hjälte.
Varför tittar du upp? Din mamma lever fortfarande.
-Jag tittar på Chicago. -Tror du att Chicago är uppåt?
Det är norrut.
Du är en toppenkille, Robby, men inget kommer att hända mellan oss.
Men en dag kommer du att öppna
ett underbart B&B.
-Det är ganska bra. -Eller hur?
Kan du tänka dig ost & vin-timmen han kommer att hålla i?
Börja med kalkonen, vi ska ut.
-Vad? Vänta. -Och duka
för Ann Kim.
Men inte bredvid pappa. Jag vill att alla par ska delas upp.
Alla pratar i så fall, och sätt mig bredvid Nick.
Och min pappa bredvid mig
så jag sitter mellan Nick och pappa.
Ni kan inte gå. Vi behöver er.
-Jag behöver en glad pappa. -Han behöver en glad pappa.
Om de inte kommer tillbaka, är de sista orden jag hörde
från min man, "glad pappa."
Lycka till.
-Luktar toppen. -Det är bara min kända sås.
Lite brunsocker och sedan
lite mer brunsocker. Det är nog bara en massa brunsocker.
Ann Kim älskar sås.
Stora hundar, små hästar, lukten av regn
och bensin.
Gavin!
Du är så snygg och passionerad och karismatisk.
Du och jag...vi hade något.
Varför ger du mig inte en till chans?
Låt oss bara köra och köra.
Jag vet vad jag inte är tacksam för i år. Det här.
-Det här är inte-- -Säg inget.
Jag vet inte var jag ska börja. Jag ska börja med att säga
att det luktar gott här inne.
Visa dig, Ann Kim, din kallhjärtade zombie.
-Vem är där nere? -Gavins son.
Jag vet inte om du kommer ihåg. Vi gick på en dubbeldejt en gång.
Min fru blev jättesjuk av en tryffelolja.
-Rik mat och hon kommer inte överens. -Skickade Gavin dig?
Nej. Han vet inte att jag är här.
Han är helt förstörd.
Du öppnade något inom honom
och gjorde honom till en man jag alltid visste att han kunde bli.
Och jag är bara ett barn som hoppas på ett Thanksgiving-mirakel.
Kan du inte ge honom en till chans och följa med dit?
Låt oss alla säga tack tillsammans.
-Bra tal. -Det var ett väldigt bra tal.
Tack.
Gör du det med de fem andra kvinnorna som han dejtat?
Vad?
Det är därför han säger mitt för- och efternamn.
För han dejtar två Anns.
Det här är värre än min Reagan-sak.
Jag kan inte fatta att jag tyckte synd om det aset.
-Och jag är det asets son. -Stick, annars sätter jag på sprinklern.
Ge mig en minut att förstå detta.
-Sprinkler! -Det var inte en minut.
Spring!
Hej, Jessica. Om du är här för att såra Robby,
då är du här för att såra mig.
Och om du ska såra mig, då kommer jag att såra Robby.
Vänta lite. Om du är här...
Om du inte lämnar ditt rum, kommer jag att bleka alla dina fågeltröjor.
-Jag måste dra, Robby. -Bra val.
Du måste veta, Robby,
att det är inget mellan mig och Gavin
förutom en jobbig obekvämhet som kommer att fortsätta
tills en av oss är död.
Tack gode Gud.
Jag satt här och tänkte, "Verkligen, Schmidts pappa?"
Jag vet. Galet, eller hur?
Jag förstår, dock.
Han har en viss charm och den där rösten.
Herregud. Vilken röv.
Sluta, Robby. Det är mer.
Jag tror att jag vet vad som pågår.
Låt mig gissa. Du ser mig mer som en vän.
Jag vill inte prata om det på Thanksgiving.
-Men du tog med biljetter och... -Det är okej, Jess.
-Det måste finnas en viss... -Tuffhet?
Jag vill säga grymhet, men tuffhet. Du kan inte tvinga fram tuffheten.
Eller hur?
Jag ska ta med min mamma till Phoenix. Hon älskar staden.
Grattis, pappa. Högtiden är över. Du sabbade ännu en Thanksgiving.
Jag fattar inte att du dejtar sex kvinnor!
-Vad pågår här? -Hur kan du ha en vingård?
-Jag dejtar sex kvinnor. -Han försökte att göra det till sju.
-Han flörtade med Jess. -Igen?
Varför är min pappa så sexuell?
-Varför frågar han Chicago? -Bra fråga.
Vet du vad, Gavin? Om detta är den du är,
då kan du glömma Thanksgiving, alla högtider
och alla andra dagar.
Jag pratar om hela tiden!
Låt oss komma ihåg att det är en tid för att lösa saker.
-Vi är väldigt tacksamma. -Jag är ledsen, Jess.
Jag visste inte att ni två var tillsammans.
Jag trodde att du var hans sjukgymnast.
-Sjukgymnast? -Är du inte en?
Tror du att hon är... Jess är en superb rektor!
Robby!
Stå inte. Ditt knä--
Jag bryr mig inte ett dugg om det.
Jag står upp när jag står upp för människor.
Tabletterna har påverkat dig.
Jag tog inga steroider idag
för TSA tog dem i morse.
Det ni ser nu är en ofiltrerad Robby.
-Direkt från kranen. -På honom, Robby.
Du försökte att göra Jess till den sjunde kvinnan
och du vet ingenting om henne.
Visste du att när hon var sex år
försökte hon att äta en lysinsekt så att hennes hjärta skulle lysa som E.T?
Visste du att hon försökte ge sig själv borrelia
på grund av medlidande för sin vän i fjärde klass?
Eller att hon inte låter någon apparat få mindre än 25% batteri
ifall någon annan behöver den?
Visste du att hon var livrädd för de stora bubblorna i bubbelplast
men hon älskar de små? De är så gulligt.
Det hade varit en sak om du hade känslor för Jess.
Tack. Men det har du inte.
Du är desperat och ensam och du försöker att utnyttja henne, och...
Händer det igen?
Tack.
Du kan inte utnyttja Jess, hon är en drömtjej.
En sista sak innan jag går...
Jag vet att det inte är mig, men...
du förtjänar någon som vet hur speciell du är.
-Jag ska gå. -Gå inte, Robby.
Men jag ska inte gå nu, jag kommer att ramla!
-Nej! -Kalkonen är nere!
Kalkonen är nere!
-Lugn. -Kalkonen ser fortfarande bra ut.
Den bränner min hud!
-Vad gör du? -Det är varmt!
Nu måste jag äta smutsig kalkon. Vad är det med dig?
-Det är ditt fel. -Du vet att den är varm.
-Det är ingen fara. -Den var dyr.
Ska vi äta kalkonen på marken?
Nej, jag ber er inte att ta smällen för mig!
Det är bara ditt fel.
Kan vi sluta skrika på varandra under Thanksgiving?
Jag förstår att jag också skriker, och jag ber om ursäkt, Robby.
Vänta...
Han är borta. Jag började precis känna det.
-Spring Jess. -Spring.
Spara lite golvkalkon åt oss.
Jag vet att du hade höga förväntningar på Thanksgiving med din pappa.
Du sa det. Han är den han är.
Du kanske måste släppa
idén om att han någonsin kommer att inse sina misstag.
Det måste bli du. Du måste inse dem åt honom.
Jag antar att du är trött på att höra detta
och du kommer nog inte att tro det, men...
Jag ska gå och jag ber om ursäkt.
Jag sa mycket förut.
Jag vill ha dig i mitt liv.
Jag väntade på att du skulle bli någon du inte är.
Men du är den du är och jag älskar dig.
Men du måste lyssna på mig. Far till son, skaffa en terapeut.
-Jag har en. -En bättre.
Och jag borde inte säga detta, men en som du inte ligger med.
Vänta, gå inte, Robby.
Jag försökte mig på ett irländskt farväl, men jag är för seg.
När du var med oss och sa allt det där,
då förstod jag att jag inte ens känner dig.
Och jag vill lära känna dig.
Det är okej, Jess. Jag vill inte tvinga dig in i något.
Jag kände det.
-Kände du tuffheten? -Ja, jag...
Förlåt att jag är så förvirrande.
Jag tror att jag är dålig på Thanksgiving och att starta nya relationer.
Ja, du är ganska usel.
Vill du gå på en till dejt med mig, Robby?
Få det att smärta så skönt
Ja, jag vill gå på en till dejt.
Men jag har berättat för mamma om Phoenix redan. Hoppas det är okej.
Självklart. Jag ber om ursäkt i förväg för vår varmrätt.
Vill du ha äran, pappa?
Det är mannen i husets roll.
Toppen.
Jag är mannen i huset. Ser man på.
Det är Reagan. Jag har alltid velat göra det här.
Läs högt.
I Omaha, hjärtemoji, leende bajsemoji,
jag vill tungaemoji på din apaemoji.
Det är privat. Förlåt.
-Vill hon tunga din apa? -Vad är din apa?
Leende bajs?
Herregud. Schmidt och Cece kommer att ha ett nytt hus nästa år.
Nästa år håller vi det på vårt ställe.
Glad sista Thanksgiving på loftet, allihopa.
De var inte alltid perfekta, men de var minnesvärda.
Skål!
Kommer du ihåg när du föll i hålet?
Och Schmidt lagade maten i vår döda grannes kök.
Ja, Beverly.
Kommer du ihåg när vi hade sex med främlingar?
Det är en förvrängning av sanningen.
Kommer du ihåg när dina föräldrar gjorde det på toaletten?
Eller förra Thanksgiving när vi råkade äta peyote
och Winston, du lät oss inte bryta önskebenet.
-Bryt benet, tappa önskan. -Det är inte sant.
Skål för Thanksgiving, allihopa.
Översatt av: Victor Ollén