Luku, seš na řadě.
Show začíná.
Dámy a pánové.
Vaše oči se budou pást po dvoutunové kovové kleci naprostého šílenství.
A tady ho máme, lidi.
Náš jedinečný Fešák Luke a jeho Srdcaři.
Sledujte, jak ignoruje gravitaci a přetížení kolem 3G!
Sledujte, jak jedou na motorce hlavou dolů těsně vedle sebe.
Rychlostí, kterou nebudete ani chápat.
Všichni teď, prosím, pořádně přivítejte Fešáka Luka.
Jdeme na to, lidi.
No tak, do toho!
A jsou tam.
Do toho, jedeme!
Bude to stát za to.
Fešáka Luka nikdo nepřekoná.
Už zahřívají stroje. Poslouchejte.
Prosím, zatleskejte fešáku Lukovi.
FEŠÁK LUKE
A máme to. Ty chceš napsat co?
Taky jenom podpis.
Líbí se mi, jak jezdíte vzhůru nohama.
Jo, to je zajímavý.
Tady. Musím už jít.
Ahoj.
Pamatuješ si moje jméno?
Romina.
Říkal jsem ti ale Ro.
Co tady děláš? Máš nějakej program?
Musím jít domů.
Můžu tě svézt?
Díky.
Nechceš o něčem mluvit nebo...?
Zítra ráno odjíždím z města, sbalím se a vrátím se až za rok.
Až za rok?
Nedala by sis pivo nebo něco jinýho?
Někoho mám, takže...
ne.
Jen jsem tě chtěla zase vidět. Dík.
Dámy a pánové.
Představuji vám našeho jedinečného Fešáka Luka
a jeho Srdcaře.
Zdravím.
- Je Romina doma? - Ne. Vydržte.
- Je v práci. - Dobrá.
Pamatujete si na mě?
Ano, pamatuju si tě.
A kdopak je on?
Je tvůj.
Chceš si ho pochovat?
Tak jo.
Tady ho máš.
Jmenuje se Jason.
Tak, tady to máte.
- Děkuju. - V pořádku? Fajn.
Ahoj. Co tady děláš?
Nechtělas mi něco říct?
Něco, co si myslíš, že bych měl vědět, než odjedu?
Navždycky a nikdy se nevrátím?
Pojď ven.
Tak pojď.
Tys mi to nechtěla říct?
Byl to jen úlet, ne?
To znamená, že mi to nemusíš říct?
To je přece normální slušnost.
Možná je na to i zákon. Víš, že takovou věc musíš říct.
Neslyšela jsem o tobě rok.
Prostě jsi odjel a neozval ses.
Za čtyři hodiny musím odjet a nevím, co mám dělat.
Prostě udělej, co musíš.
Co budeš dělat ty?
Budu dělat to, co musím. Chodím do školy.
Starám se o Jasona. Pracuju tady.
Taky mám chlapa.
To je to, co dělám. To je můj život.
Máš toho dost.
Jo, mám toho dost.
No...
Nechci tě zdržovat.
Dobře.
Fajn.
Kdy bude výplata, Jacku? V pátek?
- Proč? - Potřebuju peníze.
- Zaplať mi půlku týdne, jo? - Nevyplácím zálohy.
Já tě neprosím o zálohu, Jacku.
Končím.
- Nemůžeš skončit. - Stalo se.
- Ahoj. - Ahoj.
Páni, vypadáš jako princezna.
Co tady pořád děláš?
Nějak jsem tu uvízl.
Teď není vhodná doba.
- Ne? - Ne.
Chtěl jsem ho vzít do parku nebo si s ním sednout tady, pozdravit ho.
- Jdeme do kostela. - Do kostela?
Tohle je Kofi.
- Musíme jít. - Jo.
Měl jsi zavolat. Nemůžeš jen tak přijít.
- Připravená? - Ano.
- Ahoj. - Ahoj.
- Ty tady bydlíš? - Jo, je to můj dům.
Jak dlouho budeš ve městě?
Asi dlouho.
Na co tak čumíš?
To s tím chceš teď vážně začínat?
S čím jako?
Je vaší vůlí, aby byl dnes Jason pokřtěn v kostele
a ve víře, kterou sdílíme? - Ano.
Z Boží vůle, skrz vodu a Ducha svatého jsme znovuzrozeni k věčnému životu.
Ve své dobrotě nechť Bůh požehná svým synům a dcerám.
Ať z nich učiní věrné členy Jeho svatých lidí.
Jasone, křtím tě ve jménu Otce, Syna i Ducha svatého.
Vaše dítě bylo osvíceno Kristem.
Nyní bude vždy kráčet jako dítě světla.
Bůh, otec našeho Pána, z nás snímá naše hříchy.
Pomažu tě křižmem spasení,
stejně jako byl Kristus pomazán za kněze, proroka i krále.
Budeš tak navěky součástí Jeho těla a sdílet s Ním věčný život.
Amen.
Ve jménu tohoto dítěte a v duchu našeho společného přátelství,
pomodleme se nyní společně slovy, jež nám dal náš Pán.
Otče náš, jenž jsi na nebesích, posvěť se jméno tvé,
přijď království tvé, buď vůle tvá, jako v nebi, tak i na zemi.
Chléb náš vezdejší dej nám dnes
a odpusť nám naše viny, jakož i my odpouštíme našim viníkům.
A neuveď nás v pokušení, ale zbav nás všeho zlého.
Bůh všemocný, Otec, Syn a Duch svatý,
požehnaný buď.
Amen.
Nyní přijímáme našeho nového člena do naší farnosti.
Přivítejme ho všichni s velkou radostí.
S tou věcí to umíš vážně dobře. Moc dobře.
Řídíš fakt dobře.
Nechceš svézt do města?
Ušetříš trochu benzínu.
Projíždíš tudy?
- Právě se tady usazuju. - A kde bydlíš?
- V podělaným motelu. - Žádný dobrý tu nejsou.
Město jde do prdele.
Máš nějakou práci?
Ne.
- A vyznáš se v motorech? - Jo.
Mám dílnu, opravnu, na Washout Road.
Přijď se podívat. Dobrej pracant by se mi hodil.
Tak fajn.
Není to nic moc.
Ale je to aspoň moje.
Nikdo mě odsud nevyhodí.
Takže, tady to je dílna.
Tohle je Tula.
Moc práce zrovna nemám.
Tak kdybys chtěl, můžeš si najít i něco jinýho.
Když ti to nebude stačit.
Ale dělám všechno. Cokoliv se podobá autu, opravím.
A kdybys něco neuměl, můžu tě to naučit.
A vzadu mám přívěs. Můžeš v něm bydlet, jestli chceš.
Stydí se.
Už moc dobře nevidí.
Kde je balónek?
Tady je ten přívěs.
- Má ho? - Ne, nikdy ho nenajde.
- To tady bydlíš sám? - Jo, sám.
Občas tu lidi na chvilku zůstanou, ale...
To je ono.
Není to nic moc, ale je tam všechno, co potřebuješ.
Musí tu bejt smutno.
Robe, nechci bejt nevděčnej, ale musím začít vydělávat víc peněz.
Kdybych mohl, platil bych ti víc. Seš fakt dobrej.
Hodně dobrej.
- Můžu opravit ten starej náklaďák... - Jasně, proč ne,
ale nemám peníze, abych ti zaplatil.
Ale jsou i další věci, co bys mohl dělat.
Jako co?
Můžeš třeba vykrást banku.
- Kecáš kraviny. - Nekecám.
Já to udělal čtyřikrát. Přestal jsem ale před 12 lety,
protože to začalo bejt nebezpečný. Pokud to neuděláš mockrát,
tak je to dobrý.
Máš dítě? Chtěl bys ho zabezpečit?
Chceš se třeba zbavit i konkurence?
Můžeš to udělat, díky svejm schopnostem.
A tvoje schopnosti...
jsou hodně vzácný.
Co na to říkáš?
- Abys šel do prdele. - Dobře.
Budeš muset podporovat svoji rodinu s minimální mzdou.
Je to můj syn a měl bych být s ním.
Já se svým tátou nebyl, a jak jsem dopadl.
Chci se o tebe postarat.
Chci se postarat o syna. Je to moje povinnost.
- Tak mě ji nech dělat. - A jak se o nás postaráš?
Takhle to neříkej.
Jak se chceš teda o mě postarat?
Takhle mě neponižuj.
Je to otázka, já tě neshazuju.
- Jen otázka. - Najdu způsob.
Chceš dům? Já ti ho seženu.
Chceš odsud vypadnout? Vypadneme.
Mám tu přívěs.
Koupím auto a můžeme odjet.
Zůstaneme tam, kde se ti bude líbit. Když ne, zmizíme.
- A co moje máma? - Může jet s náma.
- A Kofi? - Ten tu může zůstat.
Najde si holku a bude mít vlastní děti. To je právo každýho muže.
- To zní jako hezkej sen. - Ro!
Ano, hned vám to donesu.
Můžeš to použít, jestli chceš,
ale pamatuj si, udělal jsem čtyři banky jen s cedulí.
Jinými slovy, zbraň nepotřebuješ. Nikdy jsem je neměl rád.
Jsou odporný. Ale možná by se ti hodila. Dělej, jak myslíš.
- A jak to uděláme? - Nejdřív tam půjdeme brzo ráno,
jakmile otevřou. Prohlídneš si pokladníky.
Vybereš si nejstarší ženskou.
Nebo tu, co vypadá nejvíc uťápnutě.
Ať ti vyskládá peníze na stůl. Proč?
Abys viděl, že do nich nedala barvivo. Dáš prachy do kapes.
Nic jim nepředáš, neukážeš zbraň.
A prostě odejdeš.
Nasedneš na motorku. Budu čekat čtyři bloky od banky.
Vjedeš do náklaďáku. Hotovo, jsou z nás boháči.
A co řekneš poldům, že tam stojíš s otevřeným náklaďákem?
- Jak to myslíš? - Jsem jako policajt.
Promiňte, pane, proč tu stojíte s otevřeným náklaďákem?
Něco se porouchalo, tak tady čekám na opraváře.
- Díky za optání, strážníku. - To bylo dobrý.
A co uděláš ty, když dostaneš vlka a pojedeš stovkou po silnici?
Pojedeš dál, ne? Prostě děláme to, co umíme.
Ale když to uděláme společně, tak je to prostě doma.
To jen tak na okraj.
Takový duo tu nebylo od doby Halla a Oatese.
A kterej budeš ty? Aha, jasný. Já budu ten tmavej kudrnáč.
A ty ten fešák? Asi jo.
Bude to skvělý. Bude se ti to líbit.
Největší vzrušení tvýho života.
Dobrá. Všichni, co chcete žít, dejte kurva ruce vzhůru!
Pojď sem. Pojď sem, dělej!
Pojď sem, do prdele! Na kolena!
- Dobře. Jak se jmenuješ? - Max.
Max je teď můj pejsek. Vyndejte prachy a dejte je na stůl!
Všechno ven. Modlete se.
Nahlas! Modlete se, ať vás slyším se modlit, kurva!
Máš ty prachy, hochu? Tak aportuj. A fofrem!
Vyndej je. Dej to do týhle tašky.
...posvěť se jméno tvé...
Neotáčejí se.
Kolik toho máš?
Pane jo, paráda.
Seš vážně hodně dobrej!
Seš v pořádku, není ti nic?
Dokázals to, kámo. Dokázal!
Krucinál, jo!
Udělali jsme to.
Dokázali jsme to.
Jo!
Povídej mi o něm.
Co rád jí?
Má moc rád jablka.
- Ale musím mu je předžvýkat. - Předžvýkáš mu jablko?
Jo.
Zní to sice odporně, ale není to tak hrozný.
Měl už někdy zmrzlinu?
Ještě ne.
To si snad děláš srandu?
- Je to malý dítě. - Blbost.
Co to máš za domácnost?
Bez zmrzliny.
Proč ji nemůže jíst?
Může, ale ještě ji prostě neměl.
Můžu mu ji dát já?
- Zmrzlinu? - Jo.
Chci s ním prožít něco, co bude pro něj poprvé.
Chci ho vidět, až ochutná zmrzlinu.
A kdykoliv bude jíst zmrzlinu, bude mít před očima můj ksicht.
Jo.
- No tak. - Ne, je srandovní.
No tak...
Dobrý.
Chceš ji slyšet nastartovanou?
Promiň.
To nic, on brečí často.
Chcete mít na fotce i tu motorku?
Jo, zkuste zachytit celkovou atmosféru.
- Je to hezká motorka. - Je součástí rodiny.
Chcete ještě jednu?
Určitě mám fotit, když brečí? Tak dobře.
To je dobrej trik.
Dejte ty prachy na stůl.
A opravdový, žádný falešný. Dobře je poznám.
...11,12.
Pojď sem. Dělej, pojď sem.
- Hola, Mami. - Hola.
Co to je?
- Co je to? - Dárky.
- Můj Bože. Co to je? - Postýlka.
Jen klid, klid.
Šéfe, budeš se muset posunout, nebo spadneš.
To je ono.
Přijela máma.
- Ahoj, mami. - Myslíš, že se bude zlobit?
- Ahoj. - Ahoj.
Co to děláš?
Přivezl jsem mu postýlku a hračky.
To je od tebe moc hezký, ale budeš muset odejít.
- Nemůžeš sem jen tak chodit. - Proč?
- Je to Kofiho barák, sakra. - Cože?
- Odnes si to. - Nemůže spát v posteli.
Převalí se a rozbije si hlavu.
O co tady jde?
Tobě to nevadí?
- Mluvím s tebou. - Kofi, je jeho otec.
Jen tak si prostě přijde sem, do našeho domu?
- Co tu děláš? - Pšš, rozbrečel jsi ho.
Nedělej na mě pšš v mým domě. Sbal si ty věci a vypadni.
Kdo si myslíš, že seš, že se snažíš změnit náš život?
- Ztiš se trochu. - Prosím?
- Mluv potichu. - Mohla bys jít ven, prosím tě?
Sbal si to a koukej vypadnout.
- Brečí kvůli tobě. - Kvůli tobě.
Vem si to a odpal! Nedělám si prdel.
Sbal si ty věci, sakra. Běž do prdele!
Kofi! Kofi, zlato.
Kofi!
Zlato...
Kofi...
- Zlato... - Běž od něj.
Ty seš blázen! Normální blázen!
Vypadni! Vypadni!
Vypadni!
- Prosím, ne, ne... - V pořádku. Zavolejte sanitku.
Můj Bože, dobře.
Je to dobrý.
Už je po všem.
- Jmenujete se Luke Glanton? - Ano.
Pane Glantone, byla na vás podána stížnost.
Jde o napadení druhého stupně, což je ve státě New York zločin.
Tímto získáváte nárok na odklad, abyste si mohl opatřit advokáta.
Pane obhájce, chcete se ještě vyjádřit?
Po konzultaci s mým klientem budeme trvat na jeho nevinně.
Vzhledem k minulosti obžalovaného a s ohledem na vznesené obvinění
stanovuji kauci 2500 dolarů.
Lze složit hotovost či předat potvrzení o složení kauce.
Do té doby vydávám dočasný příkaz ochrany
zabraňující obviněnému v násilném, agresivním
či obtěžujícím chování vůči navrhovateli...
Tady máš peníze. Díky za tu kauci.
Chci udělat dvě za den.
Nejdřív Trustco na ulici Brandywine.
A jestli ty prasata po mně půjdou,
pojedu na jih do Rotterdamu a udělám První národní.
Víš co, Luku? Jestli budeš řídit jako blesk,
narazíš jako hrom.
- Nedovolím, abys nás oba stáhl dolů. - Ser na to. Nebuď sráč.
Ne, kámo, je konec. Tohle už nemůžu dělat.
A nebudu.
- Ty ses už rozhodl. - Běž do prdele.
Jestli chceš jít dneska večer ven,
vem si náklaďák. Je nenápadnější.
To je moje poslední laskavost. Skončil jsem.
- Fakt jsi skončil? - Jo.
Skončil jsi.
Je konec.
Ro.
Vem si to, prosím. Vem si to. Ro, omlouvám se.
Jsem naprostej blázen.
Ro, jen si to vem.
- Pustíš mě do auta, prosím? - Jen si to vem.
Nemiluješ mě, chápu to. Jsem naprostá nula. Fajn.
Ale pořád jsem jeho otec. Můžu mu dávat věci.
Dej mu to a řekni, že to má ode mě.
Už ho nikdy neuvidíš.
- Prosím, dej mu to. - Ahoj.
Ahoj...
To je dobrý, v pořádku.
Otevři pusu. Víc.
Dlužíš mi novou motorku.
- Jasný? - Jo.
Kde jsou ty prachy na kauci? Dej mi je.
Promiň.
Sakra.
Krucinál.
Do prdele.
Idiot jeden blbej. Bože můj.
Všichni si kurva lehněte na zem!
Ty! Vstávej! Vstávej, kurva.
Nacpi prachy do batohu.
Nečumte na mě, ksichty k zemi!
Ty! Vstávej!
Vstávej! Do prdele, vstávej!
- Dejte tam ty peníze! - Hned to bude.
Co to děláš? Hoď je sem!
- Kruci. - Omlouvám se...
Přehoď to!
Pardon, omlouvám se.
Kde je ten chlápek zezadu? Ty! Vstávej!
Přehoď to! A neposer to.
Panebože.
Tohle je na hovno.
Lehni si, kurva!
Sakra... Do prdele.
Do prdele.
Adam 5, pronásleduji podezřelého z přepadení banky.
Černá kombinéza a černá helma.
Adam 5, podezřelý míří na hřbitov Vale.
Jsem na hřbitově a pronásleduji podezřelého na motorce.
Jede směrem na Moystonovu.
Má zřejmě píchlou zadní gumu.
Jede na Moystonovu. Míří na Státní, odřízneme ho na Státní.
Míří k zábraně na Státní ulici.
Podezřelý padá na zem.
Teď jede po Státní ulici. Jede k bariérám na Moystonové.
Jede jižně od Moystonovy, jede dál po Státní.
Jeďte na Plymouthskou.
Podezřelý má píchlé zadní kolo.
104, vidím podezřelého motorkáře, míří jižně na Elmerovu.
Teď západně po Stanfordské.
Jede severně na Plymouthské.
Stůj! Běžím za ním.
Co to děláte?
- Pojďte sem! Jste tu jenom vy? - Ano.
- Pojďte sem, sakra! - Dobře.
Neublížím vám, jen běžte nahoru. Nahoru!
Plymouthská 702, potřebuji posily k jihovýchodnímu rohu.
Běžte dál!
Sakra.
Běžte ven.
Na zem! Lehněte si na zem!
- Je tam ještě někdo? - Je nahoře.
- Policie! - Ro?
Ro, nezavěšuj.
Jsem v průšvihu.
Jsem v domě nějaké paní.
Ro, udělala bys pro mě něco, prosím?
Jen jednu věc a už nikdy po tobě nebudu nic chtít.
Policie!
Neříkej mu o mně, ano?
Policie! Odhoďte zbraň!
Ro, prosím, nic mu o mně neříkej.
- Dobře? - Policie!
- Na břicho! Obličej směrem ode dveří! - Ro, prosím.
Policie! Položte...
104, jsem na Plymouthské 702. Pachatel zasažen,
já jsem postřelen. Pošlete vůz a sanitku.
Dej ruce nahoru, dělej! Dej ty ruce nahoru!
Ruce vzhůru, dělej! Clyde, jsi v pořádku?
- Mám ho... - Nehýbej se!
Přivolejte ještě někoho!
Na Plymouthské došlo ke střelbě, všem jednotkám...
Zlato?
- Ahoj. - Ahoj.
Ahoj.
A co tu dělá táta?
Jsme tady všichni.
Pamatuješ si, co se stalo? Aspoň něco?
- Zlato, nedělej to. - To je dobrý.
- Nedělej to. Nech to být. - Zlato...
- Avery. - Zlato. Avery!
Avery, jsi vážně zraněný.
Musíš být v klidu.
- V pořádku, zlato, klid. - Dobrý?
- Dobře, ano. - Rozumíš?
Ano.
Promiň.
Zlato, to je v pořádku, jsme tu.
- Odpočívej. - Nechají si tě tu pár dnů.
Správně, jen pár dnů.
Dobré ráno, pane Crossi. Zvládnete návštěvu?
- Dva pánové s vámi chtějí mluvit. - Avery!
- Zdravím. - Jak se má náš hrdina? Dobře?
- Starají se o tebe dobře? - Ano, pane, díky.
- Paprikové párky. - Rád vás vidím.
- Bill Killcullen. - Avery Cross. Vím, kdo jste.
- Znám vašeho otce, dlouho. - Omlouvám se.
Je to dobrej chlap. Nečekal bych od jeho syna nic menšího.
- Toto je ale nad rámec. - Udělal by to každý.
Jasně, ale mnohem líp. Všichni stojíme za tebou.
- Jsou venku, mají transparenty. - Co ten chlap?
Je mrtvý. Konec.
Tak to chodí. Že?
- Ale někdo po něm zůstal, ne? - O to se teď nestarejte.
Naši lidi o tom budou mluvit s vámi i s jeho rodinou.
Zbavils svět dalšího padoucha. A seš hrdina.
- Jasný? - Ano.
- Bill ti chce položit pár otázek. - Jen se zeptám na vaše dojmy...
- Formalita. - Je to prosté.
- Nechám vás, ať se víc poznáte. - Dobře.
Co se stalo, když jste stál přede dveřmi?
Řekl jsem: „Policie, odhoďte zbraň.
Tváří k zemi a roztáhněte ruce.“
A pak už nic.
- Nic? - Nic.
- Identifikoval jste se ještě jednou? - Ne.
Musím se jen ujistit, že ví, že tam jsem, ne?
Ano, ale někdy se nedá poznat, jestli vás slyšel, jak se identifikujete.
Rozumíte, co myslím? Ale vy jste na něj křičel, že?
Identifikoval jsem se, jak nás to učili.
Fajn. A potom?
Pak jsem se rozhodl jít dovnitř a vykopl jsem dveře.
- Byly zamčené? - Ano.
A to jste věděl jak?
- Jak to myslíte? - Že jsou zamčené.
- Jak? - Ano.
To je nějaký chyták?
- Proč jste nezkusil kliku? - Věděl jsem, že jsou zamčené.
- Řekl jste mi to? - Ne.
Dobrá.
- Takže jste je vykopl. - Proč jste sem přišel zrovna vy?
- Pardon, proč já? - Proč ne někdo jiný?
Nemáte co na práci?
To ne.
- Co se stalo potom? - Co chcete slyšet?
- Chci vědět, co se stalo. - Opravdu?
Neříkejte něco, co si nepamatujete, abyste to zítra měnil.
Chci jen, abyste mi řekl, co jste viděl a co si pamatujete.
Střelil jsem pachatele a on vypadl z okna.
To vím. Kdy vytáhl zbraň?
Vystřelil jste první vy, nebo on?
Nedělejte si ze mě srandu. Řekněte mi, co se sakra stalo.
Bylo to hrozně rychlý.
Kdo vystřelil první?
Zvedl ruku a vy jste vystřelil?
Zvedl ruku, vystřelil a vy jste vystřelil potom?
- Správně. - Bylo to tak?
- Jo. - Bum, bum.
- Zdá se tedy, že vystřelil první. - Jo.
Toto je velký den pro strážníka Crosse.
Opustil nemocnici a vrátil se domů, šťastný, že je naživu.
Kolegové ho celou dobu podporovali společně s rodinou.
Crossův otec, soudce vrchního soudu, řekl,
že je šťastný, že je jeho syn naživu.
Takový je život policisty. Život, který si zvolil.
- Na to se dívat nebudu. - Nepracoval jako policista ani rok.
Pronásledoval Glantona po bankovní loupeži.
Glanton vběhl do domu a pak se střetl tváří v tvář se strážníkem Crossem.
- Jsi v pořádku? - Ano.
Glanton střelil Crosse do kolena.
Ten střelbu opětoval, a zachránil tak rukojmí.
Glanton byl nezaměstnaný a přivydělával si jako kaskadér.
- Podle policie měl násilnickou minulost. - Měl spoustu záznamů.
- Byl to profesionální kriminálník. - Přistěhoval se na jaře
a po necelém měsíci začal vykrádat místní banky.
Zanechal po sobě malého syna.
A nyní se podíváme na...
Bál ses tehdy, zlato?
Stalo se to tak rychle, že nebyl ani čas se bát.
Mě to teda děsí.
Jen nechápu, proč to děláš. Nikdo to nechápe.
Co, to co dělám? Co je na tom?
Mluvila jsem s tvým otcem...
a shodli jsme se, že... - Samozřejmě.
- Promiň, jen jsem si myslela... - Jsem polda.
- Možná toho po tomhle už máš dost. - Není o čem mluvit.
Myslela jsem, že ti to možná stačilo. Toť vše, jasný?
- Nemůžu nemyslet na to, že... - Vy to prostě nechápete.
- Promiň. Prostě jsme se o tebe báli. - Přestaň to říkat.
Přestaň to už do prdele říkat.
Přehráváte si tu událost v hlavě?
- Ani ne. - Aha.
Snažím se spíš na to zapomenout.
- Funguje to? - Ano.
Myslíte, že jste připraven vrátit se do služby?
Ano.
- Chtěl byste sám sebe za parťáka? - Rozhodně ano.
- O čem jste přemýšlel od té střelby? - Ani nevím.
Všechno bylo hrozně hektické.
Celá ta rehabilitace a...
v práci a taky doma. - I doma?
Co se děje doma?
No, teď tam jsem.
- A to je velký rozdíl. - Kdo je s vámi doma?
Tchýně, manželka a můj kluk.
Takže...
Pro moji ženu to bylo složitý. Byl to šok.
A taky tomu moc nepomáhá, že máme malé dítě.
Ale je to dobré, je to v pořádku.
Jak myslíte, že tomu nepomáhá, že máte malé dítě?
Prostě chci jen říct, že při tom všem, co se teď děje,
se snažím dát tohle do pořádku,
než se budu moc postarat o něco jinýho. Bylo to prostě...
Mám toho poslední dobou moc, takže bylo těžký...
Je pro mě těžký...
dívat se na svého syna.
Aha.
A to je nová věc, od té střelby?
Viděla jsem v policejní složce, že i pachatel měl ročního syna.
Jmenuje se Jason. Přemýšlel jste o tom?
Myslíte jako...
o faktu, že měl syna?
Ano. Nemyslíte si, že máte potíže dívat se na vlastního syna proto,
že ten druhý chlapec už nikdy nebude mít otce?
- Čekáš někoho? - Ne, co ty?
Ahoj. Nazdar.
- Ahoj. - Jak se máte?
- Co dělá chromajzl? - Pojďte dovnitř.
Jen se jdeme podívat, jak se máš. Jak se daří, Jen?
- Dobře, dík. A co ty? - Mám se líp než on.
- Je taky v pořádku. - Pojďte dál.
- Ahoj, Pete, rád tě vidím. - Já tebe taky.
- Znáš moji ženu? - Ne. Rád vás poznávám.
- Znáš Doca? - Ne, Avery Cross, těší mě.
- To je moje žena, Jennifer. - Zdravím.
Nemáte hlad?
- Ne, už půjdeme, necháme vás. - Dejte si večeři.
Nepřišli jsme na večeři.
- Je toho dost, pojďte. - No, já...
- Tak prosím... - No jo.
- Salát... - Jsem rád, že jsme tu.
- Já jsem taky rád. - Jo.
- Díky. - Ještě někdo?
- Jaký je mít doma hrdinu? - Těšíte se, až se vrátí do práce, co?
Ne, je skvělý ho mít doma.
- Díkybohu je v pořádku. - Na to bysme si měli připít.
- Na našeho hrdinu. - Na hrdinu.
- Jsme rádi, že seš v pořádku.
Sloužím 22 let, a vystřelil jsem asi čtyřikrát.
Ty seš u nás šest měsíců, a už máš křížek.
A navíc bělocha.
To je za další padesátku.
- Radši on, než já. - Přesně tak.
Máte vy dva dneska něco v plánu?
- No... - Ne, jenom...
- Tohle. - Jo?
Tohle je náš plán, mít vás tu na večeři.
Nevadilo by vám, kdybych vám pak hrdinu na chvíli odvedl?
- Dneska? - Po večerce vám ho vrátíme.
No, já nevím, spíš by měl dneska trochu odpočívat.
- Možná zítra večer? - Potřebujeme ho dneska.
- Je v tom problém? - A co ta tvoje noha?
Nebudeme nikde běhat. Poneseme ho.
- Co s ním budete dělat? - Chceme ho představit pár lidem,
kteří obdivují, co udělal. Chtějí mu osobně pogratulovat.
- To zní dobře. - Můžeme teda jít tak za 20 minut?
Ne že bysme chtěli jíst tak rychle, ale jsme ve službě.
Je to dobrý nápad. Určitě tě rádi pozdraví.
- Moje řeč. - Seš hrdina.
Jako bych slyšel sarkasmus.
- Vážně? - Ano.
- V okolí je opravdu hrdina. - Tak nevadí, že ho odvedeme?
- Vůbec ne. Bude to jistě fajn. - Výborně. Seš puštěnej.
- Vypusťte psy! - Jo.
Avery, sundává si ty kalhoty aspoň na noc?
- Pete... - Co je?
- Můžeš otevřít kufr? - A nebude jí to vadit?
- Scotte, víš, že nejsem ve službě? - Jo, víme to.
Máme pro tebe jen malej dárek.
Jedeme!
- Policie! - Ano?
Hledáme Rominu Gutierrezovou.
- To je ona, támhle. - Romino.
Jsem strážník Deluca. Romina Gutierrezová?
- Ano. - Musíme prohledat váš dům.
- Proč? - Kvůli důkazům.
A jakým?
Hledáme peníze, které vám mohl dát Luke Glanton.
My tu ale nic nemáme, takže...
- Nemůžete sem jen tak vpadnout. - Můžeme.
- To ne. - Proč ne?
- Je to můj dům. - Budete dělat, že mám povolení.
A já budu zase dělat, že vaše matka je tady legálně.
Nebude to trvat dlouho.
Jdeme.
- Kofi. - To nic.
- Začneme nahoře. - Ne, tam spí moje dítě.
- Moje dítě tam spí... - My ale chceme začít nahoře.
- Ne, nechoďte tam. - Romino, klid.
- Nemůže tam jít. - Může. A vy s ním.
Ale najdeme-li důkaz ve vaší přítomnosti, zatkneme vás.
Za co?
Neděláme to poprvé, nebojte. Budeme potichu.
Scotte, pracuj tiše.
- Neměla byste kafe? - Ano.
To by bylo fajn.
Mohli bychom jít do obýváku?
- Jistě, běžte dál. - Díky.
Upřímnou soustrast.
- Páni, to je ale hrnek. - Romino, pojď.
Tak pojď.
Co tady děláme? Hele, tohle je šílený.
- Počkej venku. - Ne, vypadneme. Je to sviňárna.
- Proč jsme tady? - Pusť mě!
- Co tu děláme? - Pusť mi tu ruku!
Co tady kruci děláme?
Drž hubu.
- Jak dlouho jste znala Luka? - Pár let.
- Věděla jste, že vykrádá banky? - Ne.
- O tom jste nic nevěděla? - Ne.
Zeptám se vás ještě jednou, protože musím.
- O těch penězích jste nic nevěděla? - Přísahám Bohu, že ne.
Nejsou tady?
- Ne. - Nejsou venku?
Kdybych chtěl něco schovat, tak nejblíž k svému srdci.
Scotte.
Zvedni ho. Zvedni to dítě.
- To bysme neměli. - Nechci ho vzbudit. Zvedni ho.
Je to dobrý.
Dej ho zpátky a jdeme.
Děláme jen svoji práci.
- Tak co? - Jsou čistý.
Dobrá. Pak vás tedy necháme na pokoji.
Kolik toho máš, Scotty? Pomozte mu s tím.
- Scotty, dělej. - Počítám to.
- Tímhle tempem skončíš ráno. - Máš s sebou snad počítací stroj?
- Čtrnáct táců. - Čtrnáct tisíc dolarů.
Nerozdělí se to spravedlivě, největší podíl dostane náš hrdina.
Ber to jako neoficiální rizikový příplatek.
Od nás pro tebe.
- Užij si je. - Od oddělení nic takovýho nedostaneš.
Neutrať to najednou.
- Zasloužil sis je, nezapomeň na to. - To není špatný, co?
Práce za jeden večer.
Jsme tu, abychom ocenili kolegu, na kterého jsme hrdí.
Spalo se nám lépe, když jsme už věděli, že se uzdraví.
Dámy a pánové, strážník Avery Cross.
Díky, komisaři. Díky za vaši podporu.
Když jsem studoval práva, povídali jsme si o spravedlnosti.
Diskutovali jsme o spravedlnosti.
A to bylo právě všechno. Diskuze.
Dal jsem se k policii, protože jsem chtěl pracovat s lidmi,
kteří vědí, že některé problémy se nevyřeší mluvením.
Nikdo se nechce dostat do situace, jako před pár týdny já.
Přál bych si, aby to skončilo jinak.
Nebudu lhát. Někdy si přeji,
abych to nebyl já, kdo byl nucen vejít do toho domu.
Ale je to moje práce.
A nenapadá mě žádná lepší, kterou bych dělal raději než tuto. Díky.
Jak se cítíš?
Nevím, jestli mi to dělá dobře.
- Jaké to je, být slavný? - Těším se, až to skončí.
To se neboj, skončí to.
Policie dělá show, když se něco takového stane,
protože jinou kartu než hrdinskou nemají.
Tak o tom nepřemýšlím. Chci se vrátit do práce.
I kdybys to plánoval, nemohlo to dopadnout lépe.
Ale u policejních složek ti to každopádně nijak nepomůže.
To se můžeš vsadit.
Nepřišel jsem, abys mě poučoval. Oklamals mě. Říkal jsi,
že bazén mi udělá dobře na koleno. - Promiň.
Nejsem vypočítavý jako ty. Můj život není kampaň.
- Je mnohem jednodušší. - Jo.
Ale na to, že neděláš kampaně, jsi měl sakra dobrej proslov.
Určitě bys dostal můj hlas.
A to tvoje koleno má cenu zlata.
Vážně, kulhavci to v politice dotáhnou daleko.
Podívej se na Roosevelta.
Rozviňte červený koberec. A doneste kytku!
Doneste kytky, sakra. Tady ho máme.
- Jsem rád, že seš zpátky. - Díky.
- Musím jít za šéfem. - A proč?
Nevím. Myslíte, že je to špatná zpráva?
A dávej bacha na koleno, aby tě do něj nekopnul.
- Seš hrdina, a šéf má rád hrdiny. - Ježíši Kriste.
Ať tě tam moc nelíbá, dej si bacha.
Dnes mi volal okresní návladní Killcullen. Zavři dveře.
Státní interní vyšetřování považuje střelbu na Glantona za oprávněnou.
Gratuluji, důstojníku.
Můžeš na to zapomenout a vrátit se ke své práci.
Otázkou je, jestli se dokážeš vrátit do rajonu.
- A pokud ano, budeš výkonný jako dřív? - Myslím, že to nedokážu.
To je v pořádku. Jsou jiné pozice, kde můžeš dělat.
A daleko důležitější než ty na ulici.
Jsem rád, že to říkáte, protože jsem o tom hodně přemýšlel.
Myslím, že bych byl lépe využitý jako vyšetřovatel zvláštních případů.
V oddělení je třeba určité restrukturace...
- To nemůžu udělat, kruci. - Ale ano, můžete, vždyť...
Zaplatils za vzdělání moc peněz, tak se nechovej jako blb.
Právě díky mému vzdělání
by z takové restrukturace těžili všichni, vy, já...
Crossi, oceňuju tvoje ambice.
Myslím, že bys byl výbornej polda. Už seš výbornej polda, seš hrdina.
Ale teď se musíš okamžitě vrátit do normálního života.
- A máš dvě možnosti. - A to?
- Předčasný důchod. - To nechci.
Já si to taky nepřeju.
Nebo dostaneš jinou práci odpovídající tvé současné hodnosti.
Tak to prostě je. Budeš se ještě muset vypracovat.
- Slyšel jsem, že jsi tady dole. - Ahoj.
Co to děláš?
- Co tu děláš v civilu? - Tys to neslyšel? Povýšili mě.
- To si děláš srandu. - Dělám parťáka Delucovi.
- Prima. Co pro mě máš? - Pár feťáků mělo tohle vzadu v autě.
- Nějaká kapalina. - Aha.
Tak kdy zajdeme někam na jídlo, promluvíme si, jak to jde, a tak?
- Kdykoliv. - Ozvi se.
- Fajn. - Díky.
Zeptám se tě na něco citlivýho, protože seš můj kámoš.
- Nevím, jestli ti budu schopen pomoct. - Jasně.
Pracujeme s Delucou na případu. A chci, aby sis to nechal pro sebe.
Je to osobní.
- Nechci, aby to někdo věděl. - Dobře.
Pracujeme s Delucou s jednou štětkou. Musíme jí opatřit trochu koksu.
Tak jsme si říkali, že by...
Potřebujeme dočasnej přístup do místnosti s důkazama.
Musíme se jí už zbavit.
Tehdy jsem ti pomohl s těma sedmi tisícema,
teď bych chtěl laskavost já od tebe.
Myslím to vážně. Takhle to prostě funguje.
Hej! Nebojte se, nic se neděje.
Nechtěl jsem vás vylekat. V pořádku.
Jenom vám chci něco dát.
Tohle jsou peníze, co jsme u vás našli, a chci, abyste si je vzala.
Nevím, co to je.
Už mě nemusíte vidět, jen si vemte ty peníze.
Nejsem tu jako policista, ale jako normální člověk.
- Vypadněte! - Poslouchejte...
Vy jste zkazil mému synovi život, takže i mně. Okamžitě vypadněte!
Měl jsem vám to dát dřív, omlouvám se. Našlo se to v domě během prohlídky.
- Počkat, Crossi... - Jen malá ukázka toho, co se děje.
Moment, Crossi.
Už nic neříkej.
- Jak to myslíte? - Už ani slovo.
Co čekáš, že s tím udělám?
- Žertujete. - To je na hovno.
Šéfe.
Tohle není můj problém. Tohle je tvůj problém.
Tohle je problém našeho oddělení.
A já vám to donesl proto, že je to tak správně.
Vážně? To si myslíš?
- Jo. - Tohle že je správně?
Práskat na kolegy, to je správně? To je neuvěřitelný.
Odnes si to smradlavý hovno pryč.
Jo.
Do prdele.
Do hajzlu.
Ahoj.
Kam jedeš?
Jel jsem domů.
Ta věc, o který jsi mluvil se Scottem...
Jo.
Jasně.
Musíme si o tom promluvit i my dva.
Jeď za mnou.
Do prdele.
Sakra.
Do prdele.
Hej!
Ahoj, tati.
Avery?
Existuje cesta ven.
Nebude se ti ale líbit.
Chceš to slyšet?
Ano, chci to slyšet.
Začneme na stanici. Věří ti tam ještě někdo?
Scott.
Tak začneme se Scottem.
- Jedem, běž! - Teď ty, seš na řadě.
Je na shortstopu.
Vypadá dobře. Pořád roste.
Dost jsi Delucu vyděsil. Chce skončit, s tebou, se vším.
Už dost těch zkoušek. Buď mě požádej o pomoc, nebo mě nech.
Potřebuju z evidenčního vytáhnout případ McKillen.
Je to velká složka nadepsaná McKillen.
Chci, abys kus vzal, zejtra ráno si to přijdu vyzvednout.
Kdyby se někdo ptal, proč je to lehčí, seš začátečník, udělals chybu.
Seš čistej právník s medailí za zásluhy. Nikdo tě nebude zpochybňovat.
Musíš to pro mě udělat. Jedu v tom s nima.
Bez problémů.
- Věděl jsem, že s tebou můžu počítat. - Fajn.
- Pozdravuj Mikea. Musím jít. - Jo.
Potřebuju z evidenčního vytáhnout případ McKillen.
Je to velká složka nadepsaná McKillen.
Chci, abys kus vzal, zejtra ráno si to přijdu vyzvednout.
Kdyby se někdo ptal, proč je to lehčí, seš začátečník, udělals chybu.
Seš čistej právník s medailí za zásluhy. Nikdo tě nebude zpochybňovat.
Musíš to pro mě udělat. Jedu v tom s nima.
Bez problémů.
- Byl jste s tím na vnitřním? - Samozřejmě, že ne.
Dávám vám to na stříbrném podnose.
Chápete, co to znamená?
Jste na to připraven?
Vážně, hochu? Jste opravdu připraven? Protože vás budou chtít roztrhnout.
Chci, abyste mě ujistil, že se tím budete zabývat.
Opravdu?
A taky chci plnou imunitu, až se tak stane.
Nemůžete sem vkráčet a říkat mi, co mám dělat.
A až se tak stane, chci místo zástupce okresního návladního.
Kvalifikaci na to mám.
- Teď pro vás nemám místo. - Udělejte ho.
Nemůžu lusknout prsty a udělat vás zástupcem.
Můžete klidně říct ne. Odejdu a všechno řeknu novinám.
- Včetně našeho rozhovoru... - Nepůjdete nikam. Poslouchejte.
Dejte to zpátky na stůl. Já to teda udělám.
- Všechny tři věci? - Ano.
Ale neslibuju vám, jak dlouho tu zůstanete.
Nebudu vám třást rukou, hochu.
Udělám z vás zástupce návladního, ale ruku vám nepodám.
Jste tak chytrej, že škodíte i sobě.
Támhle je. Postav se sem, ať máš dobrej záběr.
Detektive, co říkáte na toto obvinění?
Vy svině, prasata hnusný...
Drogy, korupce a gangy. Nejde ale o policejní vyšetřování,
nýbrž o vyšetřování uvnitř policejního oddělení ve Schenectady.
Okresní návladní William Killcullen oznámil, že jeho útvar společně s FBI
provedl v oddělení vyšetřování, jež vedlo k zatčení několika policistů.
Uvedl, že se obvinění policisté chovali stejně jako členové gangů,
proti nimž měli bojovat. Údajně opakovaně kradli drogy,
peníze i zbraně z místní evidenční místnosti.
Důstojníci kradli i důkazy a upláceli zločince,
aby jim pomohli nastražit past a mohli tak pak sklidit slávu za zatčení.
Klíčovým svědkem tohoto případu je strážník hrdina Avery Cross,
který byl před necelým rokem postřelen,
když se pokoušel zachránit rukojmí před bankovním lupičem.
Jessica Layton, News Channel 13.
- Bude to dobrý. - Díky, Jess.
Jedná se o největší korupční případ v regionu.
O 15 LET POZDĚJI
Když jsem byl dítě a viděl jsem tátu v soudcovském taláru,
myslel jsem si, že můj táta je superhrdina.
A nebyl jsem tak daleko od pravdy.
Měl vlastnosti, které by soudci měli mít.
Dokázal být nesmírně soucitný, ale zároveň velice tvrdý.
Nebál se dělat si nepřátele. A asi proto měl i tolik přátel.
Než upadl do komatu, měl jsem možnost mu říct,
že se chci stát generálním prokurátorem. A...
Zatřásl nesouhlasně hlavou. A já jsem tomu nerozuměl.
Tak jsem se k němu naklonil, abych ho slyšel, jak šeptá:
„Chtít je fajn, ale počítá se až úspěch.“
Takový byl můj táta. Takový byl Al.
- Synku, půjdeš se mnou? - Jasně.
- Avery? - Ano?
- Můžu s tebou mluvit? - Jasně.
Zavři ty dveře.
Co se děje?
Musíme si promluvit o AJovi. Chce bydlet a žít s tebou.
Pořád se mě na to ptá.
Opravdu?
Myslím, že to není úplně špatný nápad.
Potřebuje tě. Když nebude u tebe, definitivně sejde s cesty.
Jde o to, že teď s tou kampaní... Není na to vhodná doba.
Co s ním mám vlastně dělat? Nevím ani, co má rád.
Nebylo by to pro něj dobré, pro nikoho.
- No tak. Vždyť to přece víš. - Tak mu to řekni sám.
- Jennifer. - Co mu mám říct?
Proč to vůbec děláš, zrovna teď?
Můžeš mu to říct teď.
Ráno jedeme do Buffala.
Ve středu máme předměstí New Yorku a večeři.
- Stihneme to? - Rozhodně.
Nakonec Queens, Upper West Side a Waldorf.
- A můžeme mít Yusefa, toho řidiče? - Určitě.
- A co se bude dít v Queensu? - Tam bude konference o ekologii.
Bude se mluvit o hluku a o životním prostředí obecně.
A v úterý je oběd v Rochesteru.
Budete si muset objednat něco, co se jmenuje „Talíř odpadků“.
- To je náš plán. Viděl jste to? - Neviděl, ne.
A v neděli černošské kostely.
- Bezva. - Pak se přesuneme...
- Avery Cross? - Ano, AJ.
- AJ? Ahoj, AJ. - Jo.
- Na jakou střední jsi chodil? - V Troy.
Jsi z Troy? Fajn, to je nedaleko. Co tě přivádí sem?
- Táta mě chce mít u sebe. - Ano?
- Chtěl, abych tu studoval třeťák. - A co ty?
- Ty ses sem chtěl taky přestěhovat? - Nevím.
- Asi spíš ne, ani ne. - Znáš tady někoho?
- Na naší škole? - Ne.
Nikoho tu neznáš.
Podívej se přes rameno.
Dělej, otoč se, hned. Tamta, páni.
Ahoj. Ahoj.
Tobě se holky nelíběj?
Možná seš na to zvyklej, ale tam u nás takový holky nemáme.
- A odkud jsi? - Z Troy.
- Z Troy? - Slyšels o něm?
- Jasně. - A kde teda je?
- Přece hned za rohem. - Za rohem?
- Myslel jsem, že seš z Long Islandu. - A to je kde?
Odtamtud jsou lidi, co mluvěj jako ty.
Dobrý. Strašně se tady nudím.
- K smrti. A to tu jsem tři dny. - Vítej v Schenectady.
A čím se tady teda bavíte? Ničím?
- Tohle mě čeká celej rok? - Ale ne, něco tu máme.
Co třeba?
A neříkej, že obchoďák, jinak se fakt podělám.
- A co děláš ty? - Zkouřím se.
- To tady umíme taky. - Poznal jsem, že hulíš, už odtamtud.
Seš hulič samotář, jak jim říkám, že jo?
Rád se zuhlíš, povaluješ se v pokoji, pak kreslíš a tak.
Co budeš dělat po zbytek dne? Chceš jít na matiku?
Nebo se jít zhulit?
- Tak jdem. - Jo, jdeme.
Víš, co mi tohle připomíná? Rošťáky. Znáš ten film?
Všichni jsou v takový jeskyni.
Jestli chceš cigáro, tak si řekni.
Jedno si dám.
Rád si dávám cigaretu, když jsem zhulenej.
Rád kouříš, když kouříš?
Ty kouříš mentolky? Závan svěžího dechu.
Závan svěžího dechu a válíš se tu v mechu,
tráva tu voní všude a tak to pořád bude.
Jo, a je to tady, postav se pěkně do řady,
moje pusa je jako pistole, přidáme tě k další mrtvole,
jazyk narazí na kámen a je s tebou amen.
- Kdy jsi to napsal? - Nekecám, napsal jsem to.
Je tady hrozný ticho.
Když jsem byl malej, vždycky si tu někdo hrál.
- Chodil jsi sem už jako dítě? - Rodiče mě sem občas brávali.
- Vaši jsou pořád spolu? - Jo.
To je dobrý, že jsou furt spolu.
Jo, je to dobrý.
Ale on není můj pravej táta.
A kde je tvůj pravej táta?
Umřel. Při nějaký autonehodě, nějak tak.
Hrozný.
Tohle už je trochu drsnější, kámo,
ale nevíš, kde bych mohl sehnat éčka?
- Jo. - Dneska večer?
Utlumili jsme se, musíme se zase probrat.
- A pamatuj, vrať se sám. - Jasně.
Dobrý.
Jdeme.
- Ukaž mi to. - Co?
- Ty drogy, kurva. - Ses zbláznil, ne, vole?
Ukaž mi ty drogy, kruci.
- Seš blázen, vole. - Co, do prdele?
- Dal jsem ti 500 dolarů. - Jo, to je 20 dávek.
Tak to bude i s místním úrokem, co?
Sakra. Co to kurva je?
- Do prdele, ten zkurvenej... - Klid, vole.
- Kurva. - Do hajzlu.
- Policie! Lehni si na zem! - Dobře. Kurva.
Ukaž mi ruce! Dělej! Na zem! Sepni ruce!
Kupoval extázi od někoho ze Schenectady.
- A kdo ho zatknul? - Naše hlídka, McCracken a Potter.
- Znáš ty chlapy? - Pustěj se do toho, když jim řeknu.
- Viděl ho někdo další? - Ne, dal jsem si na to pozor.
- Poznal jste nějak, že toho kluka zná... - Kamarádi.
- Jen oni dva? - Jo.
Dobře. Jak se jmenuje ten druhej kluk?
Jason Kancam, má záznam za krádež v obchodě.
- Jakže se jmenuje? - Jason Kancam.
Mladej povaleč.
- Můžeš vypnout mikrofon na trojce? - Jo.
Tati, posral jsem to.
- Vím, že na tohle teď nemáš čas. - On ne, jasný?
- Cože? - Chci, abys ho nechal na pokoji.
Dobře?
- Rozumíš? - Proč?
Přestaň se ironicky šklebit. Slyšíš mě?
Toho kluka necháš na pokoji! Podívej se na mě!
Koukni se na mě. Chtěl jsi se mnou žít, že jo?
Myslíš, že je to pro mě jednoduchý, v tuhle dobu? Co?
Snažím se, aby to fungovalo. Dělám to kvůli tobě.
Můžeš mít, co budeš chtít, ale od toho kluka se drž stranou.
Nech ho bejt. Rozumíš mi, do prdele?
- Řekni ano. - Ano.
- Podívej se na mě a řekni ano. - Ano.
- Uveďte své jméno do záznamu. - Jason Kencam.
- Kolik je ti let, Jasone? - Sedmnáct.
- Jsou tady dnes tvoji rodiče? - Ano.
Mohli byste sem přijít, prosím?
- Jasonovi rodiče? - Ano.
Jasone, jsi obviněn z držení nezákonných látek třetího stupně.
- Paní obhájkyně? - Vzhledem k statutu mého klienta
proběhla diskuze s okresním návladním. Chceme, aby byl případ vyřešen dnes,
proto žádám o slovo. - Vyhovuje se.
Jde o zločin kategorie C se sazbou pět až 15 let vězení.
Ale žaloba naznačila, že to lze překvalifikovat na přečin.
V tom případě by pak trest byl den vězení, který má již za sebou,
a pokuta. To je vše. - Může jít tedy domů?
Může. Máte štěstí. Někomu na vás záleží.
Vole, viděls to? To bylo něco.
Nechtěl jsem, aby tě tehdy večer zatkli.
Mrzí mě to.
Byl to prostě podělanej večer.
Ale nedělej si starosti.
Byl jsem venku během pěti minut.
Myslíš, že bych tam zůstal a nechal se jebat celou noc do prdele?
Co bylo, když jsi přišel domů?
Šel jsem nahoru.
Snažil jsem se usnout, ale byl jsem pořád totálně vyřízenej.
A co se stalo tobě, když jsi přišel domů?
- Bylo to dobrý. - Bála se o tebe máma a tak?
No, moje máma...
- Je to v pohodě, vole. - Fakt?
Já toho chlapa dneska viděl.
Koho?
Tvýho tátu.
Tvýho podělánýho fotra.
Kdy se nastěhoval?
O čem tom kurva mluvíš?
- Jen jsem to chtěl vědět. - O co ti jde?
- Co máš za problém? - Klid.
- O co ti jde? - Klid.
Prostě jen tak blbnu.
Neber to tak vážně.
Hned startuješ, brácho. Dávej si na to bacha.
Aby tě to nepřivedlo do maléru.
- Co ve škole, Vanesso? - Dobrý.
- Jen trochu potíže s matikou. - Co se přesně stalo s mým tátou?
Co je?
To jsi ho tak nenáviděla, nebo co?
- Jak se jmenoval? - Na to nemám náladu.
- Jaký měl křestní jméno? - O tom mluvit nebudu.
Proč se mnou máma nikdy nemluví o tátovi?
„Já jsem tvůj otec.
Zeptej se svého srdce, víš, že to je pravda.“
To je její věc, jestli o tom mluví nebo ne.
Babička mi něco říkala.
A co ti řekla?
Řekla jen,
že byl kriminálník.
Chápeš?
A to se ti líbí?
Nevím.
On není tvůj otec. Ne doopravdy.
Prostě to byl jen chlápek s dítětem.
Já jsem tvůj otec.
Od chvíle, co ses narodil. Vždycky tě budu milovat.
Řekneš mi aspoň jeho jméno?
ZLOČINEC NA MOTORCE ZABIT
POLICISTOU ZE SCHENECTADY
...BYL ZASTŘELEN... ZABIT VČERA... PŘESTŘELKA... ZBRAŇ...
PENÍZE... MASKOVANÝ MUŽ... BANKOVNÍ LUPIČ
ZAMĚSTNANEC FIRMY VAN DER HOOK AUTO
Haló?
Jo?
Hledám Robina.
To jsem já. Co si přeješ?
Chtěl jsem si s vámi promluvit o Luku Glantonovi.
Jsem jeho syn.
Ty seš syn Luka Glantona?
Jo.
Tak pojď dovnitř, dáme si pivo.
Vsadím se, že je to v týhle krabici.
Pokud si dobře vzpomínám.
Bože.
ZLOČINEC NA MOTORCE ZABIT POLICISTOU
Tenhle chlapík je tvůj otec.
A tohle je to prase, co ho zabilo.
- A co se s ním stalo? - S tím poldou?
Na něj se vykašli, člověče. Tam nezačínej.
Ukážu ti dobrý věci. Pojď za mnou.
Stojíš přesně tam, kde stával táta, když jsme si povídali.
Byl to dobrej chlap, tvůj táta.
Tyhle brejle jsem neviděl už hodně dlouho.
Byly jeho, tyhle praštěný brejle.
- Byly jeho? - Jo. Nech si je.
On by to tak chtěl.
- Byl v něčem dobrej? - Byl ten nejlepší jezdec na motorce,
jakýho jsem viděl. Nejlepší. - Fakt?
Nejlepší. Nikdo se mu nevyrovnal. Nejlepší.
Byl prostě... Nevím, jedinečnej.
Byli jste dobří kamarádi?
Jo, myslím, že jo.
Máte pořád jeho motorku?
Ne, ta motorka je pryč.
Odvezla ji policie.
Myslím, že ji zničili.
Byli na něj hodně naštvaný. Hodně ho neměli rádi.
Mám další věci, jestli je chceš vidět.
- Jo. - Tak jo.
Proč si nenasadíš ty brejle?
On by určitě řekl, že tu čekaly celou tu dobu na tebe.
O tom nepochybuju.
Nasaď si je. Do toho.
- Vážně? - Jo, prostě to udělej.
Jo!
- Jo! - Jo?
Jo. Voláš ho zpátky.
Jasone! Jasone.
Nech mě mluvit.
Chtěl jsem se ti omluvit za to, co se stalo.
Choval jsem se jako debil, uznávám.
Ztratils ale moje prachy.
To je všechno, co jsem ti chtěl vlastně říct.
Ale chci na to zapomenout. Když to uděláš ty, udělám to taky.
Omluvil jsem se, brácho. A myslím to vážně.
- Co ty na to? - Dobře.
- Bereš to? - Fajn.
- Dobrý? - Jo.
Kámo, poslouchej.
Pořádám dneska u fotra párty, bude pryč, takže se stav.
- Nemůžu. Vážně, promiň. - Proč?
- Nejde to. - Máš něco s rodinou?
- Ne, ale mám něco na práci. - Ne.
- Chceš se na mě vyfláknout. - Podali jsme si ruku.
Tak večer přijď.
- Chceš, abych přišel na tvoji párty? - Jo, chci.
- Tak se tam uvidíme. - Počkej ještě.
Udělej mi laskavost, přines oxy. Pak jsme si kvit.
- To ne. - Musíš to napravit. Ne, ne...
- Zatím. - Ne... My si asi nerozumíme.
Přijdeš dnes večer? Ano.
A přineseš mi oxy? Ano. Tak je to.
- To zní skvěle. - Je to dobrej plán.
A nemusí to bejt ani v hodnotě pěti stovek.
A hlavu vzhůru, brácho!
- Stejná zdravotní pojišťovna? - Ano.
Dobrá, hned se vám to pokusím zjistit.
Hned se vrátím.
- Jak zvládáte to počasí? - Ve sklepě bylo trochu vody.
My jsme to taky přežili.
Ale z té vody ve sklepě bude plíseň po celém domě.
To by mělo být všechno.
Ještě musím ověřit pár věcí.
Tak jo.
Už se to zpracovává.
Mockrát děkuji. Děkuji mnohokrát.
Co to sakra děláš?
Ty malej smrade!
Ty hajzle, zastav...!
Hezky, dorazils.
Pěkný, pěkný.
Fajn, mám tu jednu otázku.
- Kdo si dá oxy? - Jo!
Tak jo, tady to máte. Tady jsou, prosím.
Haló, haló...
Kdo ještě nemá, ať zvedne ruku.
Tu máš.
Jen si to vem.
Všechno je zpomalený. Jste ztracený?
Koukaj se po tobě. Jsou pěkný, co?
Kdo je to?
- To je AJův táta? - Myslím, že jo.
Je všechno v pořádku?
Je ti něco?
- Nechceš mi něco říct? - Co děláš?
Co mi to chceš říct? Myslíš, že jsem blbej?
- Vypadni odsud. - Nejsem idiot.
Vypadni, kurva!
- Myslíš, že jsem blbej? - Vypadni!
- Co dělá tvůj fotr? - Neslyšíš?
Co máš za problém, vole?
Tady jsou dveře, kurva. Vypadni už!
Běž do hajzlu, vole! I ten druhej hajzl.
Vypadni odsud!
- O co ti jde? - Tohle bude zlý.
- Dej mu...! - Nech toho...!
Jasone, slyšíš, mě zlato?
Vanesso, dojdi pro tátu.
Zlato.
Jsi lhářka.
Vzbudil se?
Řekl něco?
Ahoj, Jasone.
Sedni si a počkej tu. Jdu pro auto.
- Co se ti stalo? - Potřebuju pomoct.
- Jasně. Ale co přesně chceš? - Pistoli.
Chceš pistoli?
Tak pojď dál.
Co to kurva je? Co to sakra děláš?
- Počkej... Co to děláš? - Lehni si kurva na zem!
Bože. Sakra. Do prdele.
Dobře.
- Uvidíme se zítra. - Jasně.
Jste sám?
- Co se tu děje? - Nedívejte se na mě.
Otočte se.
Půjdeme do vašeho auta...
a vy pořád pojedete.
Nemluvte na mě, nebo vás střelím zezadu do hlavy.
Běžte.
Otočte se.
Jak ses dostal do mého domu?
AJ mě pustil.
Je v pořádku?
Tak je?
Dejte mi peněženku. Kde máte peněženku?
- V saku. - Dejte mi sako.
Chceš mou peněženku? Vem si ji.
Chceš sako?
Vem si ho.
Klekněte si.
- Cos udělal mýmu synovi? - Klekni si, kurva!
Zavři oči. Zavři oči!
Prosím, řekni, že je můj syn v pořádku.
Tady nejde o tvýho podělanýho syna.
Je mi to líto, Jasone.
Mrzí mě to.
Téměř rok probíhal mezi Crossem a Kellermanem těsný souboj.
Ale díky nepředvídatelným událostem nebyly už Crossovy šance tak velké.
Jde o pití alkoholu mladistvými v jeho domě
a poté neznámý pachatel při loupežném přepadení
zranil jeho syna na hlavě a ten byl hospitalizován.
Přesto Cross svou kampaň úspěšně dál vedl a nyní, jak můžete vidět,
se okresní návladní stal generální prokurátorem.
Nyní senátor McFarley promluví před publikem.
Mám tu čest znát Averyho Crosse od doby, co byl dítětem.
- Už to bude. - ...muže neskutečně pevných zásad...
- Vidíte tam tu značku? - Ano.
...je mi potěšením přivítat nového generálního prokurátora státu...
- Jděte. Závěs. - ...Averyho Crosse.
AJi, musíš už jít. Je tam značka, běž tam, kde je ten kluk.
Děkuji vám.
Děkuji.
Děkuji mockrát.
Avery...!
MÁMA AHERN DRIVE 714
Jo?
- Pan Anthony? - Ano.
Volal jsem. Říkal jsem, že se dnes stavím.
Ano, jistě.
- Jsi tu brzo. - Já vím...
Jede sem jen jeden autobus.
- Takže... - Ty teda nejseš zdejší, co?
Ne, jsem ze západu.
- Chceš se na ni podívat? - Ano.
- Vezmu si kabát. - Dobře.
Jezdí skvěle.
Má dost najeto, ale staral jsem se o ni.
Kolik za ni chcete?
Myslel jsem si asi tak pět.
Fajn.
Už jsi na něčem takovým někdy jel?