Detta har hänt...
Jag var tillsagd att ta ut pengar från de här platserna den 30 mars.
Överlämnade du pengarna för egen räkning?
Ms Martin, vi måste få ett namn, annars kan vi gå hem.
Någon som är högt uppsatt i Vita huset.
Menar du David Wellington?
- Simone ljuger. - Vad pratar du om?
Hon snackar skit, och nu ljuger hon för en senator.
Vi måste sätta stopp för det.
Vem som än betalar henne vill att mordet på McClendon
kopplas till Vita huset.
Så det var meningen att hon skulle åka fast?
Att hon skulle vittna inför utskottet?
Det var väl det du och din FBI-vän hoppades på?
Du ville fråga något om Dante?
Jag undrar vad du vet om hans yrkesliv.
Vet du vad som verkligen störde honom?
Samtidigt som han skickades hem från Kabul, hatad av alla,
fanns det en kvinna,
en CIA-chef som var helt knäpp.
Och vet du vad hon fick?
En befordran.
Han är från FBI. Han har jobbat med kontraterrorism i flera år utomlands.
- Sir? - Ja?
Vi tycks ha ett problem.
Jag sa åt henne att hålla sig undan.
Varför letade du upp Audrey?
För att jag tror att du...
Ner på marken!
Nej!
På marken!
Rör dig inte!
Släpp mig!
Det är ingen fara, Franny.
Han räddade livet på oss.
Ja.
Vad hette han?
Carrie, du är inte dig själv.
Jag har sett dig när du var som värst.
Jag handskas med det.
Jag har handskats med det sen jag var 22.
Hon sa att ingen på jobbet fick veta.
Hon är bipolär.
Stämningen i landet är inget vidare.
Inbördeskrig!
Fru president, du måste sätta stopp för det här!
Det blir bara värre.
Finns det ingen gräns?
Befängda lögner och anklagelser.
Vita huset är i krisläge.
Jag talar om informationskrig.
Vårt land är under attack.
Tiden är inne för revolt!
Jag svor en ed att skydda det.
Tänk på mig som ett ljus från himlen,
ett fyrtorn som vägleder er undan reven.
Mår du bra?
Jag vet att du är upprörd för det som hände igår.
Det var läskigt. Jag var också rädd. Men allt är bra nu.
Så här är det, gumman.
Du får inte berätta om det för någon.
Varför då?
För att jag kan råka riktigt illa ut.
Förstår du?
Ja.
Okej.
Det är fröken Clarke.
- Hon är väl din favorit? - Franny!
Hur är det?
Hon hade en tuff natt och sov inte så mycket.
Stackars liten.
Jag går nu. Okej, gumman?
Jag älskar dig.
Det är ingen fara.
Okej. Hejdå.
Ja.
Du sabbade för mig.
Jag bearbetade honom. Jag hade en plan.
Är det vad du kallar det?
Jag säger ju att jag var nära.
Och jag säger
att jag sköter det här.
Ja, fast det gör du inte.
För om du visste hur han tänker
skulle du inte ha skickat en insatsstyrka
som sparkade in dörren.
Han har en milslång lista över oförrätter
som i hans ögon rättfärdigar allt han gör,
och du har just gjort listan längre.
Vi måste prata.
Det är väl det vi gör?
Inte så här. Var är du?
För fan, Saul! Simone vittnar om två dagar.
Om du var så säker på att du kunde stoppa det
skulle du inte ha svarat.
Var är du?
General McClendons död utreds officiellt som mord.
Det visste jag.
Direktören informerade mig.
Tror du på det han säger?
Vart vill ni komma?
Vi är här, fru president,
kongressledamöter från båda sidor,
för att för oss är det tydligt vilken väg vi måste ta.
Vilken väg då?
General McClendon blev mördad.
Ett vittne kommer att om två dagar
anklaga din stabschef,
och därför även dig, för generalens död.
Vi har kommit
för att be dig att avgå.
Du har velat säga det sen dagen jag tillträdde,
och nu fick du äntligen göra det.
- Om du gör det... - Avgår.
...kommer vi att hejda ms Martin från att vittna,
och bespara dig och landet
det kaos som anklagelserna
mot regeringen skulle leda till.
Får jag fråga en sak?
Vi har känt varandra i 15 år,
Shari, vi har till och med känt varandra längre än så.
Allihop.
Vi har suttit i kongressen ihop,
röstat ihop, närvarat vid otaliga politiska tillställningar.
Tror ni verkligen att jag
hämtat en lönnmördare från någon mörk gränd
som jag skickade till generalens cell?
Jag frågar på allvar.
Det är vad vittnet påstår.
Och du tror henne?
Folket kommer att göra det.
Du svarade inte på frågan.
Tror du verkligen att jag är kapabel till något sånt?
Vi har alla, säkert även du,
tvingats acceptera att saker
vi inte trodde kunde ske i landet tydligen kan det.
Därför ville vi prata med dig personligen.
Inga anställda, inga läckor till media.
Ingen vill att de här anklagelserna ska bli offentliga.
Vi ber dig att göra det rätta, fru president.
Den här vägen.
Han är här inne.
Vad har ni på honom?
Hans resor.
De överensstämmer med Simone Martins på ett iögonfallande sätt.
Jag vet att du bad Max att kolla upp det.
Bra.
Du hjälpte till, jag har inte påstått något annat.
Jag vill göra det.
Göra vad?
Vad tror du? Prata med honom.
Nej. Jag får bara en chans.
Det är därför jag borde göra det.
Jag har känt honom i flera år, sen Kabul. Jag vet hur han tänker.
Vi jobbade ihop den senaste månaden.
Jag vet det.
Jag fattar inte. Varför stänger du mig ute?
Du tog in Dante tack vare mina upplysningar.
Jag förstår honom bättre än någon annan här.
Jag kan få honom att prata. Jag har gjort det förut.
Jag litar inte på dig.
Inte som jag brukade göra.
Du ränner runt som en galen rättshaverist...
Tror du inte jag vet hur knäppt mitt liv har blivit?
Jag känner det hela tiden och det tar kål på mig.
Men du gör fel i att inte lita på mig.
Han letade upp mig och utnyttjade mig.
Ingen vill få honom att erkänna det mer än jag.
Snälla.
Låt mig försöka.
Avgå?
Ja.
Uttryckte han det så?
Han sa att det var det rätta, att det skulle rädda landet från kaos.
Och vi skulle slippa åtal.
Det var en del av försäljningsargumentet.
Jag borde inte vara chockad. Det var uppenbart vart det barkade.
Jag har redan sagt att jag är villig att avgå.
Och jag har sagt att jag inte går med på det.
Han räknar med det,
att nöta ut oss, så att vi till slut gör allt för att sätta stopp för det.
Vad jag vill ha
är bevis som får tyst på vittnet.
Det är det Saul försöker skaffa.
Har du hört från honom? Inte jag heller.
Jag känner folk som kan ta reda på var Simone förvaras.
Jag kan prata med henne.
Nej. Om Paley får reda på det blir allt 100 gånger värre.
Låt mig prata med ryssarna då.
Du har pratat med Saul, du vet att de ligger bakom det här.
Medan han undersöker det
kan jag sätta press på Moskva, få dem att oroa sig för utgången.
Jag kan inte läsa mellan raderna, Elizabeth.
Du måste säga ja eller nej.
Vi har varit en lätt måltavla.
Förklara i klara ordalag att det är slut med det.
Nu förstår jag hur det hänger ihop.
Jag släppte in dig i mitt hus.
I nästa stund sparkar insatsstyrkor in dörren.
- Det var inte jag. - Visst.
Skulle jag utsätta min dotter för det?
Absolut. Jag tror inte att du bryr dig om någon alls.
Vet de?
Vad?
Vilken galning som sitter mittemot mig.
Att din medicin slutat fungera.
Att du självmedicinerar med tabletter du köper
från någon lodis på en parkering.
Att din hälsoplan var att jag skulle säga åt dig när du skulle äta medicin,
för du hade ingen aning.
Det ska jag säga dig,
att vad du än knaprar nu tar du fel dos.
Mitt liv kanske inte var perfekt innan du dök upp,
men du gjorde det helt odrägligt.
Jag vet inte vad du tror dig veta om mig
men det är bara inbillning.
Precis som alla andra tankar i din sjuka hjärna.
- Är du färdig? - Nej, jag är inte färdig!
Varför är jag här?
Det här är Simone Martin, fransk medborgare.
Jag vet vem hon är.
Vi utredde henne ihop, om du minns.
Det här visar att hennes NGO, Stiftelsen för internationell demokrati,
är ett bulvanföretag som skapats av Kremlin,
inte för att främja demokrati, som namnet antyder,
utan för att underminera oppositionen.
Det finansieras av pengar hon tvättar åt de här oligarkerna
som har kopplingar till Kremlin.
De här har du sett förut,
bevis på att hon personligen överlämnade pengarna
för mordet på general McClendon,
vilket gör mordet till en rysk operation
avsedd att störta presidenten, Elizabeth Keane.
- Tänker du inte fråga? - Vad?
"Vad har det med mig att göra?"
Behövs inte. Det har inget med mig att göra.
Förutom att det har det.
För medan Simone Martin reste genom Östeuropa
för att enligt uppgift främja demokrati,
var du där tillsammans med henne.
Samma städer. Samma hotell.
Skilda rum, så vitt jag vet.
Du har samarbetat med en rysk agent.
Tillsammans försökte ni sätta dit
Vita husets stabschef för mordet på McClendon.
Det är därför du är här.
Landsförräderi.
Vi har nog med bevis för att du ska få livstids fängelse.
Skit i det.
Jag måste kissa.
Eller så gör jag det i hörnet. Det har gått sex timmar.
Dante...
Låt bli.
Ta ut honom.
Stämmer det att din medicin inte fungerar?
Ja, fast inte som han uttryckte det.
Något mer du vill berätta?
Ja. Det är han som är fienden, inte jag.
Ambassadören. Tack för att du kom.
Nöjet är på min sida.
Ska vi gå in? Det är visst brådskande.
Presidenten är upptagen just nu.
Kan inte du och jag talas vid?
Oss emellan så framför alla på ambassaden sina kondoleanser.
Hur så?
Kvinnan på filmen som skriker åt dig.
De är galnare än vanligt nuförtiden.
Jag uppskattar det.
Faktiskt så var det henne jag ville prata om.
Kvinnan, Simone Martin, är på väg att begå mened
inför senaten.
Presidenten vill att du underrättar Moskva att om det sker,
om ms Martin ljuger,
kommer vi att betrakta det som en fientlig handling.
Varför?
För att hon är en rysk agent.
Du måste skoja.
Jag förstår att du måste säga så, Viktor.
Inte desto mindre,
hälsa Moskva att om Simone Martin ljuger när hon vittnar...
Det kan inte vi styra.
Om hon ljuger får det konsekvenser för ert land.
Vad för konsekvenser?
Som sagt kommer presidenten att betrakta det som en fientlig handling.
Vi är inte ansvariga för den där kvinnan.
Om inte ni kan hantera henne vet jag inte vad vi kan göra.
Men direktorat sex vet.
Framför hälsningen till Moskva.
Vad är det här för ställe?
Kom igen, du tog mig nästan på en rundvandring.
Det är en skyddad anläggning. Du har sett dem förut.
Ja, men i det här fallet har de gjort ett dåligt jobb.
Hur så?
Det här. Det är meningslöst.
Du vet att jag jobbade med rysk organiserad brottslighet på FBI.
Det är därför jag reser utomlands,
för att träffa poliskontakter, hemliga informatörer.
Ni kan kolla upp det.
Du har ingen egentlig kontroll över schemat.
Du bokar inte hotellrum själv, det gör det lokala FBI-kontoret.
Så att du var i samma byggnad
som Simone Martin vid samma tidpunkt kan du inte rå för.
Vet du vad? Jag är inte intresserad.
Det borde du. Det är sant.
Men det är inte sanningen.
Nu fattar jag inte.
För sex veckor sen
satt jag på ett kafé mittemot Kapitolium.
Paley hade tillbringat fem timmar med att förhöra de 200,
som jag betraktade som politiska fångar.
Jag gick ditt varje dag
och kokade av ilska för att det var så orättvist.
Jag hörde en mjuk, men inte för mjuk, röst som pratade i telefon
och satte ord på mina tankar,
och jag vände mig om... och det var du.
Du letade rätt på mig.
Du utnyttjade vår vänskap för att få mig att attackera mitt eget land,
vilket gör mig, som ryssarna skulle kalla det, till "politisk påverkan".
Men det gör dig till förrädare.
Tror du verkligen det?
Jag vet det.
Och jag vet hur det började.
När FBI skickade tillbaka dig från Kabul
på grund av något som inte var ditt fel.
Hur dåligt de behandlade dig efter allt du gjort för dem.
Och jag förstår.
Det finns inget att förstå.
Jag förstår.
Problemet är inte att du inte älskar ditt land
utan att kärleken är obesvarad.
Jag vet hur det känns.
MAGGIE CARRIE, ÄR ALLT BRA? RING MIG
- Kom igen. - Vad?
Tror du inte att jag blev lika felbehandlad av CIA
som du blev av FBI?
Tror du att jag fick särbehandling där,
befordran, en medalj?
Nej, jag fick ingenting.
Jag var tvungen att säga upp mig. Det fanns ingen plats för mig.
Precis som du vet jag
hur outhärdligt det är att vara utanför när man varit därinne.
Det är orättvist att vi hamnat här.
Jag har inte hamnat någonstans.
Vi har båda blivit utnyttjade.
Jag vet hur det går till när allt spårar ur.
Man tänker: "Jag klarar det",
men stegvis hamnar man väldigt långt ifrån
var man ville vara.
Inget har hänt som inte kan ordnas.
Vi kan ställa allt till rätta.
Jag lovar. Vi kan fixa det.
Men vi har ont om tid. Du måste vara ärlig nu.
- Ärlig? - Ja. Här och nu. Mot mig.
Okej.
Jag minns inte att jag pratade i telefon på kaféet,
vad jag pratade om eller med vem.
Jag minns bara att jag var frånskild,
min karriär var förstörd,
och jag såg dig...
Du kom fram till mig och log,
för du var glad att se mig,
och det var länge sen någon blivit det.
Fan.
Jag skulle ha följt dig varsomhelst.
Faktiskt så gjorde jag det.
Du övertalade mig om att bli en visselblåsare fast jag inte ville det.
Det stämmer inte.
Du stoppade in mig i bakluckan
och tog mig till Paley fast du lovat att inte göra det,
det stämmer definitivt.
Och du berättade om Simone. Jag hade aldrig hört talas om henne.
Så om jag ska vara helt ärlig
vill jag ringa min advokat.
Uppfattat?
Jag vill ha min jävla advokat!
Jag är klar.
Han ljuger.
- Vi får prata om det sen. - Jag måste få en till chans.
Han bad om en advokat. Han kommer inte att prata.
Du behöver åka hem.
Maggie har försökt nå dig.
Snälla, gör inget med honom förrän jag kommer tillbaka.
Han är vår enda chans att hindra Simone från att vittna.
Är ms Martin fortfarande vaken?
Vem är det?
Sam Paley.
Mår du bra?
Ja.
Tar de väl hand om dig?
Ja. Är något på tok?
Nej, jag ville bara titta till dig.
I övermorgon kommer du att vittna inför utskottet,
så jag skulle vilja
gå igenom vittnesmålet, som är...
För att tala klarspråk är det skitsnack.
Ursäkta?
David Wellington gav dig 50 000 dollar...
Han gav dem inte till mig.
Jag hämtade dem från fem olika lånekontor.
För att betala en torped.
Nej. Han sa att det var till en vän med spelskulder.
Så du samlar ihop 50 000 dollar i kontanter och gömmer dem i skogen,
två timmar från där du bor?
Ska jag tro på att du gjorde det för att David Wellington bad om det?
Jag litade på honom.
Tillräckligt för att överlämna pengar för mordet på en general?
Nej, han sa att det var till en vän i nöd.
Bra.
Förlåt om jag gjorde dig upprörd,
men jag var tvungen att se om du är på riktigt.
Hej.
Hej, Bill.
- Jag har ringt. - Förlåt, det har varit en tuff dag.
Tack för att du hämtade Franny.
Okej.
Jag går bara upp och säger godnatt.
Gör inte det, hon har precis somnat.
Till slut.
Jag lämnar er ifred.
Vad hände?
Franny kunde inte sluta gråta i skolan idag.
När de inte lyckades nå dig så ringde de mig.
Jag lämnade jobbet för att hämta henne.
Jag frågade vad som hänt men hon vägrade berätta.
Antagligen på din order.
När vi äntligen kom hem lyckades jag få henne att berätta,
efter att jag lovat att du inte skulle råka illa ut.
Jösses.
Hon berättade vad som hänt igår hos din vän.
Män som stormade in och drog ut henne ur sängen.
Att du skrek medan din vän släpades ur huset.
Och på morgonen skjutsade du henne till skolan
och lämnade henne där.
Jag är din syster och jag älskar dig.
Men jag är även läkare, och när jag ser ett barn fara illa ut...
Det är inte rättvist.
Vad är det då? Har du sett hur hon ser ut?
Hon är ett nervvrak.
Om jag ser sånt är det min lagliga plikt att ingripa.
Det här är vad som kommer att ske.
Jag har packat en väska åt dig,
och antingen skriver du in dig på sjukhus ikväll
eller så ansöker jag om att få vårdnaden om Fanny.
Så kan du inte göra.
Jo, och det kommer jag.
Du kan inte stjäla mitt barn.
Du får inte göra om det här igen!
Släpp mig!
Du har ingenstans att ta henne.
Förlåt.
Franny har ett hem här.
Hon känner sig trygg och älskad.
Snälla, gör inte så här.
Kom med mig då.
Jag skjutsar dig nu meddetsamma.
Franny kommer att hälsa på varje dag.
Du kommer att bli frisk och får behålla ditt barn.
Fan.
Carrie.
Hur kan du ens tveka?
Okej.
Det är något på gång.
Det är alltid något på gång.
Nej, jag menar att landet är under attack.
Lögner, troll, jävla Twitter. Folk blir dödade.
- Du är helt obegriplig. - Nej, jag är begriplig.
Jag jobbar med Saul. Han behöver mig.
Franny behöver dig mer.
Jag kan inte.
Carrie, gå inte!
Inte nu, sa jag.
Charlotte. Hur står det till?
Ambassadören, trevligt att se dig.
Var är han?
Där nere.
Jaså?
Det här är farligt för mig.
Jag förstår,
men jag ombads att personligen framföra budskapet.
Vad för budskap?
Moskva vill gratulera till operationen,
de lovordar dig.
Nu vill de att du återvänder hem.
Jag är inte färdig.
Jo, det är du.
Simone måste fortfarande vittna...
Nej, Simone Martin ska inte vittna inför utskottet.
Men hon måste.
Skadan är redan skedd, tack vare dig.
Det talas redan om riksrättsåtal.
Inte än.
USA:s president har ställt ett ultimatum
och Moskva tar det på allvar.
Simone Martin kan inte vittna,
förstår du?
Hur ska det gå till?
Amerikanerna har gömt undan henne.
Alla säger att du är ett geni.
Du kommer på något.
- Mår du bra? - Ja.
Var det något med Franny?
Allt är bra. Låt oss prata om Dante.
Vad hände?
Carrie...
Jag lämnade Franny hos Maggie.
För tillfället.
Vad ska det betyda?
Hon kommer att vara med Maggie istället för mig ett tag.
Hör på nu.
- Åk tillbaka till din syster. - Jag kan inte.
Jo, det kan du.
Åk dit och rätta till vad du än gjort.
Du sa själv att jag ränt runt som en galning.
Jag kan inte utsätta Franny för det.
Jag kan inte.
Men precis som du kan jag inte sluta.
Jag är 100 % säker på att han ljuger.
Han måste erkänna det
så att den folkvalda presidenten kan fortsätta göra sitt jobb.
Har jag fel?
Du har inte fel, men det är för sent.
Kanske inte. Jag har en idé.
Carrie, han bad om en advokat.
Jag vet. Han ska få en.
Du representerar Simone Martin.
- Vem är du? - Killen som betalar kalaset.
Jag måste få veta var hon är.
Hon är på hemlig ort. Jag vet inte var.
- Men du kan ta reda på det. - Nej.
Det kan du säkert.
Precis som jag tog reda på att din mamma är på St Judes äldreboende
där hon blir behandlad för Alzheimers för skattepengar,
trots att hon har tillgångar värda miljoner.
Tillgångar som du gömt undan i nolltaxeringsföretag.
Ta reda på var Simone Martin hålls gömd.
Jag ringer om en timme.
Patrick Steyer, Toibin och Associates. Min klient är hos er.
Dante Allen.
Släpp in honom.
Din advokat är här.
Det dröjde.
- Dante... - Inte intresserad.
Om du tror att du får gå hem tar du miste. Du hamnar i fängelse.
Vi får väl se.
Även om han får dig frisläppt,
och det kanske han gör, så är det inte över.
Tror du att Saul tänker ge upp? Han vet att du är spion.
Men det är jag inte.
Du kommer att bli övervakad vart du än går.
Varje telefonsamtal, varje sms,
varje minut av ditt liv, tills du sitter bakom lås och bom.
Är han här? Kan du vara snäll och öppna dörren?
Det här är din sista chans.
Vad gör du här?
Bad han inte om en advokat?
- Vem var det? - Ingen.
Sa inte Joe Toibin åt dig att inte prata med någon?
Jag är ingen idiot, jag sa ingenting.
Var är Joe?
Han kallades till New York i morse.
Sa att det var viktigt. Jag är hans ersättare. Pat Steyer.
Få ut mig härifrån. Hela grejen är ett skämt.
Joe berättade allt du sagt till honom.
Jag har förberett en motion om att du bör friges omedelbart.
Granska uppgifterna här.
"Sakframställning", kolla att det stämmer.
Jag känner en domare som hatar sån här Gestapo-skit.
De sparkade in din dörr mitt i natten, eller hur?
Bra. Om allt går enligt planen är du på fri fot om ett par timmar.
Sen kan vi prata om nästa steg, jag föreslår att vi yrkar på
ett sjusiffrigt belopp för kränkning av dina medborgerliga rättigheter.
Men tills dess, säg ingenting.
Hjälp!
Vänta.
Hjälp mig!
Hjälp!
Snälla.
Vi behöver hjälp. Hämta första hjälpen-lådan.
Snälla, hjälp mig.
Du måste hålla ut.
Han verkar få en hjärtattack. Ring 911.
- Ma'am? - Strunta i protokollet, gör det!
Okej, Dante, du verkar ha en hjärtattack.
Du måste hålla ut tills ambulansen kommer.
- Okej? Jag är här hos dig. - Nej.
Du måste äta de här på direkten.
Nej. Jag är förgiftad.
Pennan... Advokaten...
Hejda honom! Låt inte advokaten komma undan!
Som McClendon. Ryssarna.
Hur vet du det?
Simone sa det.
Fick vi det vi behöver?
Han sa att McClendon blev förgiftad av ryssarna och nämnde Simone.
Räcker det för att få en fullmakt?
Ja, bara han överlever.
Motgiftet verkar snart. Jag vill vara här när han vaknar.
Kom igen. Vi måste hitta en domare.
Fan också.
Vad är det?
Hans hjärta har stannat.
Fan. Ring 911.
- På riktigt? - Hans hjärta har stannat. Gör det!
Det finns en defibrillator i väskan, rött fodral.
Okej.
- Kan du ta över? - Ja. Här.
Redo.
Huset ligger längre fram. Två vakter.
Vaktbytet sker om en timme.
Lämna bilen här.
Gå till fots.
Kommer du?
Gå bara. Skynda.
Jag ser någon som rör sig i sydlig riktning.
FEDERALA POLISEN
- Fru president. - Saul.
Äntligen goda nyheter.
Vi har en arresteringsorder för Simone Martin.
Tack och lov.
De har en arresteringsorder för Simone.
Saul, det här är David. Vilka goda nyheter.
Jag är på väg att förhöra henne nu.
Hur lyckades du?
En FBI-agent bekräftade att Simone är en rysk spion.
Det är bäst att du inte vet mer än så. Men vi fick henne.
Vill du berätta?
Ursäkta?
Saul, vi har redan pratat med ryssarna.
Hurdå?
Jag pratade med ambassadören, pressade honom lite.
Vi ville ha en nödplan. Det kvittar nu.
Nämnde ni Simone när ni pressade honom?
Ja, så klart. Vi ville ju hindra henne från att vittna.
Saul. Är det ett problem?
Berätta.
Ni har gjort henne till måltavla.
Följ efter dem.
Kör.
- De tog henne. - Vad hände?
De lurade oss till framsidan och gick in bakvägen.
Vi sprider ut oss och letar efter dem.
Hallå?
Hon är borta.
Vad?
Ryssarna tog henne.
Nu är Dante allt vi har.
Carrie?
Jag får lov att ringa upp dig.
Vad står på?
Han har fått hjärtstillestånd.
Vad?
Hjärtstillestånd. De har fått igång det, men vi är på akuten.
Säg att han kommer att klara sig.
Ma'am, du måste stiga åt sidan.
Översättning: Maja Fjällström