Tidligere i Homeland...
Jeg står her fordi det i går ble lagt ut en video
som spredde ondsinnede rykter om min døde sønn.
Du vil bli tiltalt, for i min regjering
har sannhet en verdi, og der hører ikke du hjemme.
Folk hater deg, president.
Ingen skjuler det. De er virkelig rasende.
Gå ikke til krig mot din egen sikkerhetsinstitusjon.
Den krigen vinner du ikke.
Keane er snart ferdig. Hva pokker driver du med?
Jeg gjør ikke noe som helst, Dar.
Plutselig styrer McClendon et nytt lag
som skal beskytte presidenten?
Alle enheter, målet er på vei opp rampen.
Klarert. Klart for engasjement.
Skyt!
Tilbake!
Så hun overlevde et attentat. Jeg har skjønt det.
Det er ikke en konstitusjonell krise vi driver mot.
Det vi er på vei mot, er borgerkrig.
Har hun ikke rett til å vite hvor dypt denne konspirasjonen gikk?
Jeg skal ikke lyve for dere. Reformer er på vei,
men ingen utrensinger, lojalitetseder eller enveisbilletter til Gulag.
Det kan jeg forsikre dere om.
Ser dere dette?
Du er arrestert. Åpne døren og kom ut.
Alle som ble brakt inn i dag, var knyttet til sammensvergelsen.
Brakt inn? Hvorfor sier du brakt inn? De ble arrestert,
uten skjellig grunn, såvidt jeg forstår.
Faktisk har vi to notat
fra justisdepartementet her.
David, dere sendte meg ut dit for personlig å forsikre folk
om at dette aldri ville skje. Dere brukte meg.
Ja, det gjorde vi.
President, jeg må snakke med deg. Det er viktig.
Kan du høre meg?
Uskyldige mennesker blir arrestert i ditt navn.
Du må stoppe det. Vær så snill, ikke la dem gjøre dette.
Du kan ikke tillate dette.
President!
Justisdepartementet tok i dag ut tiltale
mot Jonathan Cleary, en reporter for The Post.
Cleary er anklagd for å ha publisert hemmelighetsstemplet informasjon
om etterforskningen av den fengslede utenriksminister
Virginia Sutter.
Sutter er en av over 200 personer som ble varetektsfengslet
under etterforskningen av angrepet på president Keane,
ni dager før innsettelsen hennes.
Eggene er varme.
Du trenger ikke gjøre dette hver dag.
Jeg vil det.
Hva skal hun ellers gjøre? Hun har jo ikke jobb.
Hun ble sparket av en gruppe som fengsler liberale tenkere.
- Kalkunbacon. - Akkurat som Stalin.
Ok...
Det var ikke jeg som begynte.
Skolen tar dem med på enda en "Løslat de 200" -marsj.
Du burde bli med.
Hvorfor ikke?
Hva tror du skjer når jeg forteller skattesjefen
at jeg dropper jobben så jeg kan gå på en anti-administrasjons-marsj?
Kanskje han respekterer deg for at du bryr deg om grunnloven.
At du har en ryggrad.
- Josie. - Ikke si slikt.
Kan jeg få spise frokosten før vi begynner på temaet
at jeg er en stilletidende medskyldig?
Vi skulle blitt i Roma.
Teo sier han er flau over å si at han har en amerikansk kjæreste.
Teo bør finne seg en italiensk jente på sin egen alder.
Franny-jenta, klar til avgang?
- Jepp. - Kom igjen.
Nå drar vi.
Hendene.
Ha en fin dag, ok?
- Ja. - Elsker deg.
Takk.
Ok, la oss dra.
Hun hater i det minste ham mer enn meg.
Kanskje det hjalp hvis du sluttet å kalle Keane fascist.
Hun er fascist.
Saul Berenson er fremdeles fengslet.
Ja, det er ille. Jeg vet det.
Alle synes det er ille, men...
Hva?
Bill blir behandlet som skabb på jobben.
Det ville vært fint om han kunne få en pause hjemme.
Fikk ikke han jobben
til en haug med folk fra skattevesenet som også sitter fengslet?
Han liker ikke presidenten noe mer enn deg,
men det var krise.
Og han steppet inn. Takk Gud.
Ja, det gjorde han. Noen døtre ville vært stolt.
Noen mødre ville synes det var gøy
at den 16 år gamle datteren var politisk engasjert.
Ja? Hva mer skal du belære meg om morsrollen?
Ok.
Jeg mente det ikke slik.
Jeg har et intervju i dag.
Jeg vil ikke gå deg på nervene.
Ok?
På Brookings.
Det er jo flott. Ikke at det haster, men...
Jeg tror du ville hatt det bedre...
Jeg vet det.
Du laget mat. Jeg vasker opp.
Sikker?
Ja. Bare gå.
Pokker.
WASHINGTON MARINEBASE STRAFFEUTMÅLING
Medlemmer av denne domstol, USAs president.
Vær så god, sitt.
General McClendon, du kan sette deg.
Ja, sir.
President.
Du synes kanskje det er vanskelig å forstå, McClendon,
men dette handler ikke om deg lenger.
Rettsaken er over. Din skyld er et faktum.
Takket være dommer Randolph og de som sitter i dette panelet,
har rettferdigheten seiret.
Nei, jeg sitter ikke her på grunn av deg.
Jeg sitter her på vegne av det landet du sverget på å beskytte
hver gang du iførte deg den uniformen.
Jeg sitter her på vegne av de seks familiene her i denne rettsalen
som alle har mistet sine kjære til de kulene og bombene
du slapp løs i New Yorks gater.
Mord, planlegging av mord, oppvigleri.
Vi henretter folk for det i dette landet, McClendon,
og om det høres strengt ut, får det bare være.
For det som ble angrepet den dagen,
var ikke bare meg eller presidentembetet,
men selve demokratiet vårt.
Jeg vet ikke helt om et direkte angrep var det beste trekket.
Han utfordret meg helt åpenlyst. Hva skulle jeg ellers gjøre?
Du kunne holdt deg til manus.
Jeg måtte svare.
Senator Paley var på CNB i morges.
Han kalte lederstilen din
"truende" og "autoritær."
- Ingen er i tvil om hvor tøff du er. - Bra.
Noe som gjør det til et ypperlig tidspunkt
å roe ned litt,
ikke gasse på.
Ikke enda.
- Elisabeth... - Ikke enda, sa jeg.
Kan jeg gi en rask oppdatering?
Selvsagt.
Paley-utvalget skal snart komme med de første stevningene
til staben i Det Hvite Hus, inkludert meg.
Jeg vet det, David.
Det snakkes om en spesiell aktor.
Det vet jeg også.
Jeg blir forsøkt myrdet,
og så er jeg under etterforskning?
Fordi vi varetektsfengslet over 200 av de beste vennene og naboene deres.
- Ja. Med en pokker så god grunn. - Holdt på dem i to måneder.
Noen ville kalle det brudd på sivile rettigheter.
Det var den andre tanken. Send en melding.
Kødd aldri mer med oss.
Den beskjeden har de nok alt fått.
Det vil vise seg, ikke sant?
Når juryen er tilbake med passende straff.
Det vil de.
Det bør de.
Vel?
Det sitter fremdeles noen fast i en av bilene.
Det går et par timer til før de åpner veien.
- Et par timer? - Jepp.
Hørte du det, Brett?
Ja. Hva i helvete gjør vi nå?
Klokken er allerede 12.30.
Vi avlyser ikke sendingen, iallfall.
Vi har ikke så mye valg.
"Seks dager i uken, uansett omstendigheter."
Det var løftet mitt. Jeg svikter ikke folket.
De forstår. Vi har vært på flukt i nesten to måneder,
og har ikke avlyst sendinger ennå.
Jeg så noen hus lenger bak. Vi kan jo banke på dører.
Det er ikke mange her på denne tiden av året, O'Keefe.
Kan vi ikke bare gjøre det på iPhonen din?
Selv om jeg hadde hatt et bra signal, noe jeg ikke har,
kunne jeg ikke garantert sikkerheten på forbindelsen.
Kan du ikke bare være litt fornuftig, for en gangs skyld?
- Ok, avlys sendingen. - Takk.
Så ringer du blåjakkene. Jeg melder meg selv.
Du kan påstå det ikke betyr noe med én sending,
men sannheten er at den kan være min siste.
Vi er i ferd med å få presset ut presidenten.
Gud hjelpe oss om vi ikke får tatt henne nå.
Det ligger en by i nærheten. Buckminster. Bare en dal unna.
- Hvor langt? - 20 minutter.
Nå snakker vi.
Bare vesken.
Selvsagt.
Vær så god.
Takk.
KJØKKENET. TO MIN. VIKTIG.
Vi kan ikke gjøre dette i dag. Vi har ikke tid.
Fem minutter. Enda mindre.
Kjennskapen din var uvurderlig. Det sa senatoren selv.
Dette handler om han som gav meg...
Kutt ham. Vi lekket det vi kunne. Det er ikke nok lenger.
Janet, kom igjen. Gi meg to minutter med ham.
Hvor mange ganger vil du jeg skal si det.
En lang bakgrunn hjelper ikke.
Jeg er klar over det. Det er derfor jeg er her.
Kilden min har gått med på å gå offentlig.
Du sa det aldri kom til å skje.
Du understrekte at det måtte det.
For en god måned siden, ja.
Utvalget har gått videre, Mathison.
Jeg kommer ikke til å gjenåpne denne etterforskningen
med mindre du er helt sikker på at dette involverer David Wellington.
Jeg er helt sikker.
Dersom du kan garantere lukket vitnehøring
og beskyttelse, snakker han.
Senator, jeg beklager. Vi famler fullstendig i mørke her.
Vi vet ikke en pokkers ting om dette mennesket.
Vet du hva som skjer hvis identiteten hans kommer ut? Eller min?
Denne regjeringen fengsler føderale ansatte.
Så han er en føderal ansatt?
Du må gi oss noe.
Ved tre ulike anledninger sa du
at du skulle komme med solide bevis.
De leverte du aldri.
Han er en kollega, ok?
FBI. Vi jobbet mot terrorisme sammen i Afghanistan.
Nå er han blant de som forhører mistenkte
fra den andre arrestasjonen.
Jeg vet med sikkerhet at han selv har intervjuet 43 av dem,
og sjekker filene til alle de 200.
Så langt finnes det ingenting
som kan knytte noen av dem til attentatforsøket.
Greit... lukket vitneutsagn, beskyttet identitet. Vi fikser det.
Det er... Enda en ting.
Han vil ha et møte ansikt til ansikt.
Du, jeg og ham, 18.00 i kveld.
- Hvor? - Hay-Adams.
Jeg sender romnummer til denne telefonen så fort jeg har det.
Er det spiontullet virkelig nødvendig?
Dere får en føderal agent som skal vitne om
noen av de verste brudd på sivile rettigheter
i vårt lands historie.
Er det så vanskelig å bruke en trygg telefon?
Dette er alt vi har på Wellington.
Hvis kilden din
er en tufs som har hørt et rykte på toalettet...
Det er han ikke.
SALG
Jeg tror vi har en vinner.
BEDRIFTEN ER BESKYTTET AV 2. GRUNNLOVSTILLEGG
SITT OG SOV-SENTERET
Hallo?
Kan jeg hjelpe deg?
Beklager. Midt i lunsjen.
Er du Jerome?
Junior. Jerome er min far.
Jeg har ikke mye tid. Kan jeg få stille deg noen spørsmål?
Selvsagt. Er du interessert i madrass eller hvilestol?
- Pokker. - Vil du ha meg her?
Nei... Ok, der ja.
Hvordan ligger vi an?
Du har mindre enn to minutter.
Herregud. Jeg svetter som en gris.
Her. Forsiktig med den.
I går lignet du et lik.
Ok. Klar?
Ja.
Pokker!
Hva er det?
Ok.
Vi går på om... Tre... To... En...
Jøss, det var nære på!
Jeg trodde faktisk ikke vi ville rekke det denne gangen.
Pris Herren.
Dette er Brett O'Keefe. Velkommen til dag 52 av motstanden.
Man lærer litt av hvert i løpet av årene
med drifting av en tv-kanal,
og én ting jeg har lært,
er at når regjeringen presser tilbake mot noe,
og gjør det hardt, er det mange ganger fordi
man nærmer seg sannheten.
Ikke en tilfeldighet, kanskje, at ordren om min arrestasjon
kom dagen etter jeg slapp nyheten her på Sannhetens Øyeblikk
om at attentatet på presidenten var en bløff,
organisert innenfra for å øke tilslutningen
og for å rettferdiggjøre en utrensking av fiendene hennes.
Senest i morges kunne mine kilder fortelle
at hun var på marinebasen i Washington, i fullt raseri,
og ba om at general Jamie McClendon
skulle bli plassert oppetter veggen og skutt.
Jeg tuller ikke. "Inn med skytterlaget igjen!"
Til de av dere som prøver å unnskylde en slik oppførsel,
eller forklarer det med hormoner, har jeg dette å si:
Ja, det er riktig. Elisabeth Keane er i overgangsalderen.
Jeg har sett journalen.
Men dette handler ikke om hetetokter, folkens.
Dette er en ubarmhjertig, politisk maskin,
som gjør hva som helst for å stjele landet
rett foran nesa på oss.
Bare én natt?
Jepp. Jobben har plassert meg her.
Utrolig at de valgte en slik flott plass.
Så bra! Det blir som en miniferie.
Ikke sant? Er det spa her?
Det er det.
Du må få deg en massasje.
Vet du hva? Det er en utmerket idé!
Jack, kan du vise Mathison til rom 509?
Selvsagt.
Takk.
Jøss. Jeg han ikke huske sist jeg hadde en dobbeltseng for meg selv.
Bare legg den på senga.
Ok.
Tusen takk.
Takk til deg.
GJESTEPARKERING
Jeg skal sjekke inn. Lisa Salter, S-A-L.
Skal vi se...
Ja, du har en suite for én natt.
Mannen min kommer senere, kan du legge ned et ekstra nøkkelkort til ham?
Selvsagt.
Hei.
- Takk. - Vær så god.
Jeg beklager. Jeg vet det ikke er det utfallet vi håpet på,
men på den positive siden,
er McClendon avskjediget i vanære,
strippet for rang,
og må tilbringe resten av livet i lukket fengsel.
- Ikke pakk det inn. - Jeg gjør ikke det.
En jury med åtte generaler og fire admiraler vurderte handlingene hans
til ikke å kvalifisere til dødsstraff.
Vurderer du ikke det som et problem for vår videre fremgang?
Jeg tror ikke det var hele utvalget.
Det trengs bare ett jurymedlem.
Dødsstraff må være enstemmig.
Ett jurymedlem? Drøftingene varte ikke en halv dag engang, David.
Det var ikke jevnt engang.
Dette er som å tillate enda et attentatforsøk på meg.
Nå er du paranoid.
Du sa du tok deg av dette.
Jeg gjorde hva jeg kunne.
Sist gang militæret henrettet en av sine egne, var i 1961.
De har heller aldri prøvd å kaste egen regjering.
Du må legge dette bak deg, Elisabeth.
Gå videre.
President.
Unnskyld?
I dette rommet er det president, ikke Elisabeth.
La det bli en vane.
Du bommet foran rådet her om dagen.
President.
Og det siste jeg trenger nå, er en triviell leksjon
om hvordan fortid er fortid, og at man må gå videre.
Jeg hentet deg ikke ut av politisk eksil for å være venninnen min.
Bare fiks det.
- Fiks det? - Ja.
Det kan jeg ikke.
Da finner jeg noen som kan det.
Takk.
Dette er fra diskusjonsforumet.
"Amerika, de frie og modiges land,
bokstavelig talt et sted der ingen blunker
når presidenten gjør hva pokker hun vil,
men hvor i det minste maten er billig."
Jeg liker det. Bruker det kanskje.
Det høres ut som han fyren vi fikk all den infoen om byrået fra.
- Shar? - Ja.
Hva synes du?
Jeg tror... ikke jeg kan holde på med dette lenger.
Jeg vet du er sint. Jeg gjorde det igjen, når jeg sa jeg ikke skulle det.
Det er ikke det.
Jeg skal aldri ta ordet "overgangsalder" i min munn igjen, jeg sverger.
Brett, jeg er utslitt. Jeg er ferdig, og jeg vil dra hjem.
Hei... Hva er galt?
Du vet hva som er galt. Jeg har ikke sovet i samme seng på over en måned.
Det er galt. I natt var det ikke en seng.
Ikke en sofa engang.
Jeg mener det, selv med en pistol mot hodet,
kunne jeg ikke fortalt hvilken stat vi er i akkurat nå.
Klærne mine er fillete,
håret et rot, og jeg savner katten min.
Kjære deg...
Nei, Brett. Ikke gjør det. Det virker ikke denne gang.
Herregud, ta pc-en. Kom igjen.
Gi den til meg.
Ja.
Pokker. Greit gutter, dere har meg. Gratulerer.
Landet vårt er nå offisielt spylt i dass.
Slapp av, O'Keefe. Du er ikke arrestert.
- Hva? - Vi skal ikke arrestere deg.
Ikke?
Nei, sir. Føderale agenter er på vei fra Oroville.
Vi må få deg ut herfra.
Du kan ta ned hendene nå.
Det var da... Hva kan jeg si?
Jeg er tom for ord. Takk.
Ikke takk oss enda. Vi må av gårde.
Vis vei.
Hva gjør du?
Jeg blir ikke med. Jeg sa jo det.
Tuller du? Du hørte mannen. Blåjakkene er her om et øyeblikk.
Jeg tar sjansen.
Kom igjen, Shar. Du vet jeg ikke klarer dette alene.
Jeg ringer Andy eller Joel når jeg er tilbake i New York.
Eller Barclay. Jeg hørte fra henne nylig.
Ingen av dem har noen gang fått meg til å le.
Kom igjen, Shar. Det er ikke det at jeg ikke kan være alene.
Jeg klarer det ikke uten deg.
Ikke oppløs duoen. Ikke slik som dette.
Ikke uten en skikkelig samtale.
Et par dager. Det er alt jeg ber om. Vær så snill.
- Ja, sir? - Hei.
Salter la igjen en nøkkel til meg?
Ja.
Vær så god.
Takk.
Heisen?
På andre siden av trappene.
Unnskyld meg? Kan jeg få et par ord med deg?
Selvsagt. Hva kan jeg hjelpe med?
Jeg vet ikke... Dette er pinlig.
Er alt i orden?
Ja, jeg...
Ser du han som sitter bak i hjørnet der?
Herren i den gule stolen?
Jeg kom ut fra dametoalettet,
i den lille gangen.
Akkurat.
Og han stod der med... sin ute.
- Blottet han seg? - Ja.
Du godeste. Ryan?
Jeg ønsker ikke gå til politiet, men altså,
hva om det er et barn her, eller noe slikt.
Selvsagt. Vi tar hånd om det. Jeg beklager på det sterkeste.
Tusen takk.
Jeg fant greiene.
Hva pokker?
Hva tok du med?
Ingenting! Du sa ingen telefon, ingen lommebok,
- bare den hemmelige telefonen. - Skilt?
Alt er i bilen som står ved kontoret. Jeg gikk.
Hva med telefonen? Lot du den ligge på skrivebordet ditt?
Tok du av jakken og gikk på do?
Faen.
- Du blir forfulgt. - Helvete.
Vi må gå. Nå.
Herregud...
Hvem?
Jeg vet ikke hvem, for pokker.
- Sett deg inn. - Hva?
Jeg oppholdt fyren, men bare for noen minutter.
Du må ut herfra.
Jeg avlyser møtet.
Ingen så oss sammen. Ingenting skjedde.
De kastet en journalist i fengsel i dag.
De mister hodet med disse lekkasjene.
De så ikke etter en idiot fra Politi-magasinet.
De var ute etter deg. Inn i bilen!
- Hallo? - Hallo?
Det er meg. Jeg må endre sted. Er han der fremdeles?
Ja. Er noe galt?
Nei, da. Alt er bra. Jeg bare... fant et bedre sted.
Jeg sender adressen om få minutter.
Ok. Jeg gir beskjed til senatoren.
Takk.
Berenson. Jeg tror ikke vi har hilst...
Men i åpnehetens navn, presidenten vet ikke at jeg er her.
Oss i mellom føler hun seg litt venneløs for tiden...
og sårbar.
Be henne komme seg over det.
Det gjør hun.
Jobben er å sette landet først.
Ikke først. Først må hun klarere en vei til makten.
Hvis ikke, blir hun Jimmy Carter.
Fortsetter hun med dette, å undergrave loven slik,
å fornedre de demokratiske institusjonene våre,
varer hun ikke like lenge som Jimmy Carter.
Enig. Det er der du kommer inn.
Hun trenger en alliert.
Tillit og tilgivelse fra deg,
det kunne virkelig snudd ting.
Jeg er indisponert for øyeblikket.
Klandre meg, ikke presidenten.
Det var min skyld.
Du var tydeligvis ikke del av komplottet mot henne.
Men her er jeg altså.
Ikke så lenge, håper jeg.
Du sa "sett landet først."
Jeg tilbyr deg en mulighet til å gjøre nettopp det.
En jobb?
Ja. Jeg må selvsagt høre med sjefen, men...
Hvordan høres nasjonal sikkerhetsrådgiver ut?
Overrasket?
Jeg sitter i et fengsel, for pokker. Hva tror du?
Ja, jeg er overrasket.
Og interessert?
Det kommer an på.
Hva da?
Forskjellige ting.
Ok. Fortsett.
Privilegier overfor det ovale kontor, for det første.
Direkte tilgang til presidenten.
Det kan jeg leve med....
Og det kan ikke bare være meg.
Alle som ble arrestert under den andre bølgen, må løslates.
De skal de. Når etterforskningen er ferdigstilt.
Nei. Nå.
Umulig.
Alle er uskyldige. Du vet det.
Presidenten vil aldri gå med på det.
Da kan ikke jeg det heller.
Berenson, tenk over hva du avslår.
Det er ikke rom for forhandling.
Jeg beklager at du ser det slik.
Jeg beklager at hun gjør det.
Jeg tar ingen tung bør eller finner unnskyldninger
for en kvinne som ikke kan heve seg over sin egen hevngjerrighet.
Du er en livredder. Takk for at du gjør dette.
Er det en parykk?
Jeg forklarer hjemme.
Hvor sa du til mamma at du skulle?
Hun er ute. De skulle se noe på Woolly Mammoth.
- Hvem er med Franny? - Jason.
- Hvem pokker er Jason? - En mann.
Ja... Jeg forstod det.
Nei, og Franny sov, og hun likte ham,
så hvis hun våkner, blir hun ikke redd.
Greit. Nøklene, takk.
Vær så god.
Takk. Jeg er snart hjemme.
Hvis foreldrene dine er tilbake før meg...
Jeg sier ikke noe.
Er alt i orden?
Ja... Det er bare... Bare dra.
Jeg trodde du ville sleppe meg av nedenfor hotellet.
Jeg måtte forsikre meg om at de ikke hadde en bil på oss.
I en time?
Hvem er Margaret Mathison, lege?
Søsteren min.
Vil du ha vann?
Jeg tror det er et minikjøleskap her et sted.
Jeg tar det du har.
Er alt i orden?
Bortsett fra hjernerystelsen, ja.
Her.
Jeg kommer ikke over at jeg gikk på den to ganger.
Kabul? I bagasjerommet på bilen din?
Du kjører som en galning fremdeles.
Takk.
Kjennes som det er hundre år siden.
Ja.
Det var så leit å høre hva som skjedde.
Jeg kan ikke fatte. at de ga deg den håpløse oppgaven.
Det verste var at han slapp unna. Abu Rami.
Når jeg begynner å jobbe med terror igjen,
skal jeg kontakte en fyr i Kandahar som kan finne ham.
Så hva handler dette om? Hvorfor er jeg her?
La oss sette oss.
Vi kommer ingen vei med etterforskingen.
Senator Paley trenger virkelig å snakke med deg.
Vær så snill. Bare...
Hvor mange ganger må du høre det?
Jeg går ikke offentlig.
La oss ta det når det kommer.
Nei. Det finnes ingen vei dit.
Selv om jeg fikser lukket vitnehøring og ny identitet.
Du lytter ikke.
De ville vært slutten på min karriere.
Du har ingen karriere.
Unnskyld?
Jeg beklager, men det har du ikke.
Det har gått fire år siden Kabul.
Sivile ble drept. Ambassadøren kalt tilbake.
Den skampletten vil aldri forsvinne for deg.
Det vet du ikke.
Har du blitt forfremmet siden da? Eller fått en anbefaling?
Hør her.
For fire år siden, stormet en fyr inn på stasjonen min,
forlangte to biler og satellitt-telefon, og 48 timer senere hadde han funnet
nummer tre på ettersøkt-listen vår.
- Ikke. - Nei, jeg mener det.
Det var ikke laget ditt. Det var du.
Dra til helvete.
Er det nå du sier at det fremdeles er meg?
Det er det. Hvorfor skulle du ellers komme til meg med dette?
Tro meg, jeg spør meg selv det samme.
Du bryr det. Det er grunnen.
Du hater dette like mye som meg.
Jeg vet du synes at å kjempe mot terrorister
var det viktigste arbeidet du kunne gjøre i livet ditt.
Men...
Hva om dette er det?
- Hvem er det? - Pokker.
Hvem er det?
Senator Paley.
Kødder du med meg?
Nei. Vent litt!
Du ba meg tenke på det.
Er du ikke klar, kan jeg be ham gå.
Mathison? Åpne døra.
Du er litt tidlig. Hvis du bare kan vente...
- Er dette ham? - Hva har hun fortalt deg?
Ingenting! Jeg har ikke fortalt ham noe.
Hun sa du var klar for å vitne...
Vær så snill. Vær stille.
Hva er det som foregår her?
- Hun er en løgner. - Kan du sette deg et øyeblikk?
Dette møtet er fullstendig konfidensielt.
Hold deg unna meg, for helvete.
Det ville vært fint dersom du kunne ventet utenfor et øyeblikk...
Ingen kommer til å vitne.
Jeg aner ikke hva slags svada du er foret med,
men hun er helt på villspor.
Du har aldri sett meg. Du har aldri truffet meg.
Du kan vedde livet på at du ikke får ut et eneste ord av meg.
Vær så snill, ikke gjør dette. Du kan stole på ham, Dante...
Ikke nevn navnet mitt igjen.
Jeg beklager, men vær så snill, ikke gå.
- Flytt deg. - Du trenger ikke si noe,
- bare lytt... - Flytt deg, for helvete!
Nei! Du får ikke dra.
Carrie...
Herregud.
Ikke kontakt meg igjen.
Beklager, sir. Presidenten ba om å sjekke for avlytting.
Hjemme, på kontoret, hele staben.
Nei, dette gjennomfører vi ikke.
- Ordren kom direkte fra... - Jeg tar meg av presidenten.
- Hun ba spesifikt... - Kom deg til helvete ut herfra!
Var den ordren tydelig nok?
Gå. Fremover. Dra.
La oss dra.
Alt i orden?
Ja.
Vi gikk halvveis uti stykket, og kom hjem til tomt hus,
bortsett fra Franny og en dealer som så på MTV.
Han er ikke dealer.
Josie var ikke her.
Heldigvis kunne dealeren fortelle
at hun hadde tatt bilen og kjørte rundt midt på natta,
fordi "tante Carrie trengte hjelp!"
Hva slags hjelp? Det vet vi ikke,
for da hun endelig dukket opp, holdt hun tyst,
etter råd fra rådgiveren.
Ok, kan vi bare...
Nei, Carrie er her, og hun lærte datteren vår å lyve.
Jeg vil vite hva som skjedde.
Jeg ønsker ikke å snakke om det foran Josie.
Jaså. Det er vel litt sent å la være å inolvere...
Josie, gå på rommet ditt.
Jeg måtte ha et møte med en kilde.
Jeg klarte ikke å sikre det første møtestedet,
så jeg ba Josie om å levere nøklene til kontoret ditt.
- Det er innbrudd. - Nei, det er det ikke.
Hvis ikke det var det, hvorfor ville du ellers be datteren min lyve om det?
Jeg er virkelig lei meg for det.
Jeg gir blaffen! Ok? Hva da?
La meg snakke med henne, ok?
Vil stemmen min gjøre henne oppbrakt?
Er hensyn til Carries følelsesmessige ve og vel
virkelig førsteprioritet i dette huset?
Slutt.
Jeg kikket på noen regninger på rommet ditt.
Hva?
Du har 320 000 i kredittkortgjeld.
Hva har det å si?
Åtte forskjellige kort. Og en mengde alias.
Du har ingen jobb.
Ikke glem at dette har vi vært gjennom før.
Herregud, du vet at ikke alle tegn på ikke-typisk oppførsel
er symptom på hypomani?
Virkelig? Hadde jeg ikke visst bedre, ville jeg...
Du vet ikke bedre!
Jeg hadde et oppdrag der jeg samarbeidet med en senator
om å rette opp konsekvensene av en president på ville veier.
Carrie! Du har rett,
vi har en president som oppfører seg på en klanderverdig måte.
Alle er forvirret og usikre.
- Nei... - Alle føler seg paranoide.
Og i slike tider
vil en med din emosjonelle historie...
Nei. Vi skal ikke ta denne samtalen.
Det foregår en voldsom konspirasjon, og du er den eneste
som kan få avslørt det. Jeg vet, Carrie. Jeg er glad i deg, men...
Nei, du får ikke la dette handle om min sykdom.
Dette skjer virkelig.
Landet er i fritt fall, ødelegger seg selv,
og du får dette til å handle om meg uten medisiner.
Jeg går på medisiner.
Synes du jeg er problemet? Du er gift med en samarbeidspartner!
Ja.
Jeg beklager. Jeg mener ikke å...
Jeg tar medisinene mine.
Jeg trener, sover og spiser.
Noe foregår,
for normale mennesker oppfører seg ikke slik.
Når var du til psykiater sist?
Når?
Jeg vet ikke!
Hva med i morgen?
Du setter både mine og dine barn i fare.
For ikke å snakke om det faktum at det å slenge dritt om mannen min
nærmest er blitt sport for deg.
Det er jeg blitt vant til, men ungene?
Du bør håpe dette er sykdommen din.
DET ER OPPE. BLE FORSTYRRET, MEN KLARTE FEM ROM.
General James McClendon ble i dag dømt ved Washington Marinebase.
Den militære domstolen med 12 offiserer dømte general McClendon
til livsvarig fengsel.
Rapporter fra rettsalen opplyser om at
president Keane personlig ba om
dødsstraff, men til ingen nytte.
For bare få minutter siden, eskorterte det føderale politiet
general McClendon til Hazelton-fengselet i Virginia,
hvor han mest sannsynlig vil tilbringe resten av livet sitt.
Vi går videre til finansmarkedet...
Snu deg.
Hender.
Jakke.
Atten milliarder, opp 3,5%, nærmer seg S og P 500...
Det vil bli...
Opp med armene.
Ned med armene.
Bøy deg.
Spre rumpeballene.
Reis deg.
Åpne munnen, er du snill.
Vend hodet mot venstre.
Vend hodet mot høyre.
Kle på deg.
Tekst: Yvonne Kallhovd