Detta har hänt...
Jag är här för att en video publicerades igår kväll
med elakt förtal om min döde son.
Du kommer att åtalas, för i min regering
så är sanningen värd något och det finns ingen plats för dig.
Folk hatar dig, fru president.
Det är på riktigt. Jösses, vad de är arga.
Förklara inte krig mot ditt eget säkerhetsråd.
Du kommer att förlora.
Keane är på fallrepet. Vad tusan sysslar du med?
Jag gör inte ett dyft, Dar.
Plötsligt ska en helt ny arbetsgrupp, under McClendons befäl,
skydda den tillträdande presidenten?
Alla enheter, målet är på väg upp för rampen.
Gör er redo för attack.
Skjut!
Backa!
Visst, hon överlevde ett mordförsök.
Vi är inte på väg mot en konstitutionell kris.
Vi är på väg mot inbördeskrig.
Har hon inte rätt att få veta hur omfattande konspirationen var?
Jag ska inte ljuga. Reformer väntar längre fram,
men inga utrensningar, trohetseder eller enkelresor till Gulag.
Det lovar jag.
Ser du?
Du är anhållen. Öppna dörren och kliv ut.
Alla som tagits i förvar idag var inblandade i konspirationen.
Varför säger du tagits i förvar? De blev anhållna,
och utan rättslig grund så vitt jag kan se.
Vi har faktiskt två promemoria
från justitiedepartementet.
David, du skickade ut mig för att övertyga folk
om att det här aldrig skulle ske. Ni utnyttjade mig.
Ja, det gjorde vi.
Fru president, kan vi talas vid? Det är brådskande.
Hör du mig?
Oskyldiga människor blir gripna i ditt namn.
Du måste sätta stopp för det. Låt dem inte göra så.
Du kan inte låta dem göra så.
Fru president!
Justitiedepartementet har väckt åtal
mot Jonathan Cleary, reporter för The Post.
Jonathan är anklagad för att ha publicerat hemligstämplad information
ur utredningen om den fängslade UD-tjänstekvinnan
Virginia Sutter.
Sutter är en av de över 200 människor som gripits
efter attacken på president Keane
nio dagar innan installationen.
Äggen är färdiga.
Du behöver inte göra det här varje dag.
Jag gillar det.
Vad skulle hon annars göra? Hon har ju inget jobb.
Hon sparkades av en regering som burar in fritänkare.
- Det finns kalkonbacon. - Som Stalin.
Okej...
Det var inte jag som började.
Hennes skola arrangerar ännu ett "Befria de 200" -demonstrationståg.
Du borde komma.
Varför inte?
Vad tror du sker när jag berättar för finansministern
att jag skolkar från jobbet för att demonstrera mot regeringen?
Han kanske respekterar dig för att du bryr dig om grundlagarna.
Som att du har en ryggrad.
- Josie. - Säg inte så.
Kan jag få avsluta frukosten innan vi börjar prata
om att jag är en medbrottsling?
Vi borde ha stannat i Rom.
Teo säger att han skäms för att ha en amerikansk flickvän.
Teo borde skaffa en italiensk tjej i hans egen ålder.
Frannygumman, klar att åka?
- Ja. - Då kör vi.
Kom nu.
Torka händerna.
Ha kul idag, okej?
- Okej. - Älskar dig.
Tack.
Kom då.
Hon hatar åtminstone honom mer än hon hatar mig.
Det skulle hjälpa om du slutade kalla Keane för fascist.
Hon är en fascist.
Saul Berenson är fortfarande inspärrad.
Det är illa, jag vet.
Vi är upprörda allihop, men...
Vad?
Bill behandlas som en förrädare på jobbet.
Det vore trevligt om han fick en paus här hemma.
Anlitades inte han för att ersätta
ett gäng från finansdepartementet som också sitter inburade?
Han gillar inte heller presidenten,
men det uppstod en kris.
Han tog sitt ansvar, prisa Gud.
Ja, det gjorde han. Vissa döttrar skulle vara stolta.
Vissa mammor skulle glädjas över
att deras 16-åring är politiskt engagerad.
Jaså? Något mer du vill berätta om att vara mamma?
Okej.
Jag menade inte så.
Jag har en intervju idag.
Jag försöker lämna er ifred.
Jaså?
Hos Brookings.
Toppen. Det är ingen brådska, men...
Du skulle nog må bättre om...
Jag vet.
Du lagade maten. Jag diskar.
Säkert?
Ja, gå.
Fan.
WASHINGTONS SKEPPSVARV AVKUNNANDE AV DOM
Rättens ledamöter, USA:s president.
Varsågoda och sitt.
General McClendon, sitt ner.
Ja, sir.
Fru president.
Jag vet att det är svårt att tro, mr McClendon,
men det handlar inte om dig längre.
Rättegången är över. Din skuld är ett dokumenterat faktum.
Tack vare domare Randolph och rättens ledamöter
har rättvisa skipats.
Nej, jag är inte här på grund av dig.
Jag är här för landet du svor att skydda
varje gång du tog på dig den där uniformen.
Jag här för de sex familjerna här i rättssalen
vars anhöriga dödats av de bomber och kulregn
som du låtit avfyra på New Yorks gator.
Mord, stämpling till mord, uppvigling.
Vi avrättar människor för sånt i det här landet, mr McClendon,
även om det kanske låter hårt.
Det som var under attack den dagen
var inte bara jag eller presidentämbetet,
utan vår själva demokrati.
Jag tror inte att det var så klokt att attackera honom.
Han utmanade mig. Vad skulle jag ha gjort?
Du kunde ha hållit dig till manuset.
Jag var tvungen att svara.
Senator Paley uttalade sig i CNB i morse
och kallade din ledarskapsstil
för brutal och auktoritär.
- Ingen ifrågasätter din tuffhet. - Bra.
Så det är rätt tillfälle
att växla ner lite,
lätta på gasen.
Inte än.
- Elizabeth... - Inte än, sa jag.
Kan jag briefa dig lite snabbt?
Visst.
Paleys kommitté kommer snart att utfärda de första domstolskallelserna
till högt uppsatta i Vita huset, inklusive mig.
Jag vet, David.
Det talas om en särskild åklagare.
Jag vet det med.
Hur kommer det sig att jag blev attackerad,
och ändå är det jag som utreds?
För att vi spärrade in 200 av deras bästa vänner och grannar.
- Ja. Av goda skäl. - Vi höll kvar dem i nästan två månader.
Nekade dem deras medborgerliga rättigheter.
Det var det andra skälet. Skicka ett budskap.
Bråka aldrig med oss igen.
Jag tror budskapet gick hem.
Vi får väl se.
När juryn avkunnar ett passande straff.
Det kommer de att göra.
Bäst för dem.
Nå?
Någon sitter fortfarande fast i en av bilarna.
Det kommer ta ett par timmar innan vägen öppnas.
- Ett par timmar? - Japp.
Hörde du, Brett?
Ja, jag hörde. Vad tusan gör vi nu?
Hon är redan 12.30.
Vi ställer inte in sändningen.
Verkar inte som vi har något val.
"Sex dagar i veckan, oavsett vad som händer."
Det lovade jag. Jag tänker inte svika folk.
De kommer att förstå. Vi har varit på flykt i nästan två månader.
Vi har inte ställt in någon än.
Jag såg några villor där borta. Vi skulle kunna knacka på.
Inte mycket folk här vid den här tiden på året, mr O'Keefe.
Kan vi inte använda din iPhone?
Även om jag hade täckning, vilket jag inte har,
vet vi inte om förbindelsen är säker.
Kan du testa att vara förnuftig för en gångs skull?
- Okej, vi ställer in sändningen. - Tack.
Och ring polisen. Jag tänker överlämna mig.
Du kan tycka att en sändning är oviktig,
men det kan vara min sista.
Vi har USA:s president på fallrepet.
Gud hjälpe oss om vi inte gör slut på henne nu.
Det finns en stad, Buckminster, en dalgång bort.
- Hur långt? - Tjugo minuter.
Så ska det låta.
Bara väskan.
Visst.
Här har du.
Tack.
KÖKET. TVÅ MINUTER. VIKTIGT.
Vi kan inte göra det idag. Vi har inte tid.
Fem minuter. Mindre.
Din inblick var ovärderlig. Senatorn sa det själv.
Det handlar om killen som gav mig...
Strunta i killen. Vi läckte vad vi kunde. Det räcker inte längre.
Kom igen, Janet. Ge mig två minuter med honom.
Jag vet inte hur många gånger jag måste säga det.
Bakgrundskollen duger inte.
Jag vet. Det är därför jag är här.
Min källa har gått med på att yttra sig offentligt.
Du sa att det aldrig skulle ske.
Du gjorde klart att han måste det.
För över en månad sen, ja.
Kommittén har gått vidare, miss Mathison.
Jag tänker inte öppna utredningen på nytt
om du inte är helt säker på att han har bevis mot David Wellington.
Jag är säker.
Om du lovar att han får vittna anonymt
och ger honom skyddad identitet så kommer han att prata.
Ursäkta, senatorn. Vi vet inget om det här.
Vi vet inte ett dyft om den här personen.
Vet ni vad som händer med honom om identiteten läcks? Eller mig?
Den här regeringen sätter statligt anställda i fängelse.
Är han statligt anställd?
Du måste ge oss något.
Du lovade vid tre olika tillfällen
att du skulle ge oss konkreta bevis.
Vi fick aldrig några.
Han är en kollega, okej?
FBI. Vi jobbade med kontraterrorism i Afghanistan.
Nu är han med i gruppen som förhör dem
som anhölls i andra vågen av gripanden.
Jag vet att han personligen intervjuat 43 av dem
och går igenom akterna om alla 200.
Än så länge finns det ingenting
som kopplar någon av dem till attentatet.
Okej, anonymt vittnesmål, skyddad identitet. Det kan vi ordna.
Det är en sak till.
Han vill träffas öga mot öga.
Du, jag och han kl. 18.00 ikväll.
- Var? - På Hay-Adams.
Jag sms: ar rumsnumret på den här mobilen så snart jag har ett.
Är de där spiongrejerna verkligen nödvändiga?
Jag ger er en FBI-agent som är villig att vittna
om några av de värsta brotten mot medborgarrätten
i landets historia.
Är det så svårt med en hemlig mobil?
Du är allt vi har på Wellington.
Om din källa visar sig vara
någon idiot som råkade höra skvaller vid pissoaren...
Det är han inte.
TILL SALU
Vi har en vinnare.
AFFÄREN SKYDDAS AV VAPENRÄTTEN
SITT OCH SOV-CENTER
Hallå?
Kan jag hjälpa dig?
Förlåt. Du kom mitt i lunchen.
Är det du som är Jerome?
Junior. Jerome är min pappa.
Jag har ont om tid, junior. Får jag ställa några frågor?
Självklart. Är du ute efter en madrass eller en vilstol?
- Fan. - Ska jag sitta här?
Nej... Där. Ja.
Hur går det?
Du har knappt två minuter på dig.
Jösses. Jag svettas som en gris.
Här. Var sparsam.
Igår såg du ut som ett lik.
Okej. Redo?
Ja.
Fan!
Vad är det?
Okej. Och...
Vi rullar om tre... två... ett...
Oj, det var nära ögat!
Ett tag trodde jag inte att vi skulle lyckas sända.
Prisad vare Gud.
Jag heter Brett O'Keefe. Välkomna till motståndsrörelsens 52:a dag.
Man lär sig mycket genom åren
när man driver ett stort mediehus,
och en sak jag lärt mig
är att när regeringen reagerar häftigt på något,
så är det ofta
för att man satt fingret på en öm punkt.
Det är ingen slump att min häktningsorder
kom dagen efter att jag avslöjade här på Real. Truth
att mordförsöket på presidenten var en bluff,
ett insiderjobb som iscensattes för bättra på opinionssiffrorna
och rättfärdiga en tyrannisk utrensning av hennes fiender.
Enligt mina källor var hon i morse
på skeppsvarvet i Washington, rasande,
och krävde att general Jamie McClendon
skulle ställas mot väggen och arkebuseras.
Jag skojar inte. "Återinför exekutionsplutonen!"
Till de som försöker ursäkta sånt beteende
eller skylla på hormoner, säger jag:
Ja, det stämmer. Elizabeth Keane är i klimakteriet.
Jag har läst patientjournalen.
Men det handlar inte om vallningar, mina vänner.
Hon är en skoningslös politisk maskin,
fast besluten att stjäla vårt land
mitt framför ögonen på oss.
Bara en natt?
Ja. Det är via företaget.
Otroligt att de valt ett så fint ställe.
Bra, det blir som en minisemester.
Eller hur? Har ni spa?
Ja, det har vi.
Du borde unna dig en massage.
Det låter som en toppenidé.
Jack, kan du visa miss Mathison rum 509?
Givetvis.
Tack.
Jag minns inte när jag sist hade en dubbelsäng för mig själv.
Du kan lägga den på sängen.
Okej.
Tack.
GÄSTPARKERING
Jag vill checka in. Lisa Salter, S-A-L.
Då får vi se...
Vi har en svit till dig för en natt, mrs Salter.
Min man kommer senare. Kan ni lämna en extranyckel åt honom?
Självklart.
Hej.
- Tack. - Varsågod.
Beklagar. Jag vet att det inte är vad vi hoppades på,
men det positiva är
att McClendon har blivit avskedad,
fråntagen sin militära grad,
och kommer tillbringa resten av livet i isoleringscell.
- Försök inte släta över det. - Det gör jag inte.
En panel med åtta generaler och fyra amiraler ansåg inte
att hans brott var förenligt med dödsstraff.
Tror du inte att det kommer att bli ett problem?
Jag tror inte det var hela panelen.
Det krävs bara en jurymedlem.
De måste vara eniga om dödsstraff.
En jurymedlem? De överlade inte ens en halv dag, David.
Det var inte ens en jämn omröstning.
Det urskuldar nästan ett till mordförsök.
Nu är du paranoid.
Du sa att du skulle fixa det.
Jag gjorde mitt bästa.
Sist militären avrättade en av sina egna var 1961.
De har aldrig försökt störta regeringen förut.
Du måste lägga det bakom dig, Elizabeth.
Gå vidare.
Fru president.
Ursäkta?
I det här rummet är det fru president, inte Elizabeth.
Vänj dig vid det.
Du tabbade dig häromdagen inför rådet.
Fru president.
Det sista jag behöver just nu är en föreläsning om
att det förflutna är förbi och att gå vidare.
Jag räddade dig inte ur politisk exil för att vara min flickvän.
Fixa det.
- Fixa det? - Ja.
Det kan jag inte.
Då hittar jag någon som kan.
Tack.
Det här är från 4chan/pol.
"Amerika, de frias land och de djärvas hem,
"en plats där ingen höjer på ögonbrynen
"åt att presidenten gör vad fan hon vill,
"men snabbmaten är åtminstone billig."
Gillar det. Jag kanske använder det.
Det låter som killen vi fick de bra FBI-grejerna från.
- Shar? - Ja.
Vad tror du?
Att jag inte fortsätta med det här.
Jag vet att du är arg. Jag sa att jag skulle sluta igen.
Det är inte det.
Jag kommer aldrig säga "klimakteriet" igen, jag svär.
Brett, jag är slutkörd. Jag vill åka hem.
Vad är problemet?
Det vet du. Jag har sovit i olika sängar hela månaden.
Det är problemet. Igår var det inte ens en säng.
Det var inte ens en soffa.
Allvarligt, inte ens under pistolhot
skulle jag veta vilken delstat vi är i.
Mina kläder är smutsiga,
mitt hår är vidrigt, och jag saknar min katt.
Älskling...
Nej, Brett. Det kommer inte att fungera den här gången.
Herregud, ta laptopen. Skynda.
Ge hit den.
Ja.
Fan. Okej, ni hittade mig. Grattis.
Nu kommer det officiellt att gå åt helvete med vårt land.
Ta det lugnt, mr O'Keefe. Vi tänker inte anhålla dig.
- Va? - Vi tänker inte gripa dig.
Inte?
Nej. Den federala polisen är på väg hit från Oroville.
Vi måste få dig härifrån med en gång.
Du kan ta ner händerna nu.
Det är... Jag vet inte vad jag ska säga.
Jag saknar ord. Tack.
Tacka oss inte än. Vi måste skynda på.
Visa vägen.
Vad gör du?
Som sagt, jag följer inte med.
Skojar du? Du hörde honom. FBI är här närsomhelst.
Jag tar den risken.
Kom igen, Shar. Du vet att jag inte kan göra det ensam.
Jag ringar Andy eller Joel när jag är tillbaka i New York.
Eller Barclay. Vi hördes för ett par dagar sen.
Ingen av dem kan få mig att skratta.
Kom igen, Shar. Problemet är inte att jag inte klarar det ensam,
utan att jag inte klarar det utan dig.
Snälla, splittra inte på gruppen. Inte så här.
Låt oss diskutera saken först.
Ett par dagar är allt jag ber om. Snälla.
- Ja, sir? - Hej.
Har mrs Salter lämnat en nyckel åt mig?
Ja.
Här har du.
Tack.
Hissen?
Andra sidan trappan.
Ursäkta, kan jag få prata med dig en sekund?
Visst. Hur kan jag stå till tjänst?
Jag är inte... det här är pinsamt.
Mår du bra?
Ja, ingen fara. Jag...
Ser du killen som sitter i hörnet därborta?
Mannen i den gula fåtöljen?
Jag var på väg ut från damernas,
du vet, i den lilla korridoren?
Självklart.
Och han stod där och visade sin...
- Blottade han sig? - Ja.
Herregud. Ryan?
Jag vill inte larma polisen, men...
Tänk om ett barn ser honom eller så?
Självklart. Vi tar hand om det. Jag är hemskt ledsen.
Tack.
Jag hittade gömman.
Vad tusan?
Vad tog du med dig?
Inget! Du sa ingen mobil, ingen plånbok,
- inget utom mobilen du gav mig. - Bricka?
Allt är i bilen som står vid kontoret. Jag gick till fots.
Extratelefonen då? Lämnade du den på skrivbordet?
Tog du av dig jackan och gick på toa?
Jävla skit.
- Du är skuggad. - Fan.
Vi måste gå med en gång.
Herregud...
Vem?
Jag vet för fan inte vem.
- Hoppa in. - Vad?
Jag hejdade honom, men bara i några minuter.
Jag måste få dig härifrån.
Mötet är över.
Ingen såg oss ihop. Inget hände.
De satte en reporter i fängelse idag.
De här läckorna har gjort dem galna.
De letade inte efter någon idiot från Politico.
De letade efter dig. Hoppa in i bilen!
- Hallå? - Hallå?
Det är jag. Vi måste ses någon annanstans ikväll. Är han kvar?
Ja. Är något på tok?
Nej då. Jag hittade bara en bättre plats.
Jag sms: ar adressen om ett par minuter.
Okej, jag meddelar senatorn.
Tack.
Mr Berenson, jag tror inte att vi har träffats...
För att vara helt ärlig vet presidenten inte att jag är här ikväll.
Oss emellan känner hon sig lite ensam just nu,
och sårbar.
Säg åt henne att komma över det.
Det kommer hon att göra.
Hennes jobb är att sätta landet främst.
Först måste hon säkra makten.
Annars blir hon Jimmy Carter.
Om hon fortsätter så här och underminerar rättssäkerheten,
urholkar våra demokratiska institutioner,
blir hon inte kvar lika länge som Jimmy Carter.
Jag håller med. Där kommer du in i bilden.
Hon behöver en allierad.
Om du visar att du tror på henne och förlåter henne
skulle det kunna vända utvecklingen.
Jag har lite förhinder just nu.
Skyll på mig, inte presidenten.
Det var mitt fel.
Du var så klart inte med i komplotten mot henne.
Ändå sitter jag här.
Inte länge till, hoppas jag.
Du sa, "sätta landet främst."
Jag ger dig chansen att göra det.
Ett jobb, menar du?
Ja. Chefen måste så klart godkänna det först, men...
Vad sägs om nationell säkerhetsrådgivare?
Förvånad?
Jag sitter i fängelse. Vad tror du?
Ja, jag är förvånad.
Intresserad?
Det beror på.
På vad?
En massa saker.
Okej. Berätta.
Tillträde till ovala rummet, till att börja med.
Direkt tillgång till presidenten.
Jag kan nog leva med det...
Inte bara jag.
Alla som anhållits i den andra vågen av gripanden måste släppas.
Det kommer de att bli, när utredningen är klar.
Nej. Nu.
Omöjligt.
De är oskyldiga allihop, det vet du.
Presidenten kommer aldrig att gå med på det.
Då gör inte jag heller det.
Mr Berenson, tänk på vad du tackar nej till.
Det är inte förhandlingsbart.
Ledsen att du känner så.
Ledsen att hon gör det.
Jag tänker inte urskulda eller leka springpojke åt
en kvinna som inte kan höja sig över sin hämndlystnad.
Du är en riktig räddare i nöden. Tack för att du kom.
Är det en peruk?
Jag förklarar därhemma.
Var sa du till din mamma att du skulle?
Hon är ute. De ser en pjäs på Woolly Mammoth.
- Vem ser efter Franny? - Jason.
- Vem fan är Jason? - En kille.
Ja, det fattar jag.
Franny sover, men hon gillar honom,
så hon blir inte rädd om hon vaknar.
Okej. Nycklarna, tack.
Här har du.
Tack. Jag är snart hemma.
Om dina föräldrar kommer innan mig...
Jag kommer inte säga något.
Är allt som det ska?
Ja, bara... Åk.
Jag trodde du skulle släppa av mig utanför hotellet.
Jag ville vara säker på att ingen spårade oss.
I en timme?
Vem är dr Margaret Mathison?
Min syster.
Vill du ha vatten?
Det finns en minibar här någonstans.
Jag tar vad du har.
Är du okej?
Förutom hjärnskakningen så.
Här.
Otroligt att jag gick på det igen.
Kabul? Bakluckan på din bil?
Du kör fortfarande som en galning.
Tack.
Det känns som hundra år sen.
Ja.
Det var tråkigt att höra om vad som hände.
Otroligt att de bad dig ta hand om den där härvan.
Det värsta är att Abu Rami kom undan.
När jag återvänder till kontraterrorism
ska jag hitta honom med hjälp av en kille i Kandahar.
Så vad gäller det? Vad gör jag här?
Vi sätter oss.
Vi kommer ingenstans. Utredningen har kört fast.
Senator Paley vill verkligen prata med dig.
Snälla...
Hur många gånger måste jag säga det?
Jag tänker inte vittna.
Vi tar det när vi kommer dit.
Nej, det finns ingen väg som leder dit.
Till och med om jag lovar anonymt vittnesmål, skyddad identitet?
Du lyssnar inte.
Det vore att ödelägga min karriär.
Du har ingen karriär.
Ursäkta?
Förlåt, men det gör du inte.
Det har gått fyra år sen Kabul.
Civila dog. En ambassadör fick sparken.
Den fläcken blir du aldrig av med.
Det kan du inte veta.
Har du fått någon befordran sen dess, eller ens någon utmärkelse?
Lyssna på mig.
För fyra år sen rusade en kille in på min station
och bad om två jeepar och gps, och 48 timmar senare hade han hittat
nummer tre på listan över de mest eftersökta.
- Sluta. - Jag menar allvar.
Det var inte ditt team, det var du.
Fan ta dig.
Tänker du säga att jag fortfarande är samma kille?
Det är du. Varför berättade du annars om det här?
Tro mig, jag undrar samma sak just nu.
Du bryr dig, det är därför.
Du står inte heller ut med den här skiten.
Jag vet att du trodde att terroristbekämpning
var det viktigaste du skulle utföra i livet.
Men...
...tänk om det här är det?
- Vem är det? - Fan.
Vem är det?
Senator Paley.
Skojar du med mig?
Nej. Jag kommer strax!
Du sa åt mig att tänka på saken.
Om du inte är redo säger jag åt honom att gå.
Mathison? Öppna dörren.
Du är lite tidigt. Om du kan vänta...
- Är det han? - Vad har hon berättat?
Inget! Jag har inte sagt något!
Hon sa att du är beredd att vittna.
Snälla, sluta prata.
Vad står på egentligen?
- Det som står på är att hon ljuger. - Sätt dig en minut,
det är ett helt konfidentiellt möte.
Backa, för tusan.
Det vore fint om du kunde lämna rummet i fem minuter...
Ingen kommer vittna.
Jag vet inte vad hon snackat för skit,
men hon är från vettet.
Du har aldrig sett mig, aldrig träffat mig.
Och du kan skriva upp att jag inte tänker säga ett ord.
Snälla, gör inte så här. Du kan lita på honom, Dante.
Säg inte mitt namn en gång till.
Förlåt, men snälla, gå inte.
- Flytta på dig. - Du behöver inte säga något.
- Du behöver bara lyssna. - Flytta på dig, för fan!
Nej! Du får inte gå.
Carrie...
Herregud.
Ring mig inte igen.
Ledsen, sir. Presidenten bad oss kolla efter sändare.
Alla med högre befattningar.
Nej, det kommer inte att ske.
- Det är en direkt order från... - Jag handskas med presidenten.
- Hon bad specifikt om... - Lämna mitt hus, för i helvete!
Är det uppfattat?
Stick. Rör på er.
Kom.
Är du okej?
Ja.
Vi gick mitt i pjäsen och kom hem till ett tomt hus,
förutom Franny och någon langare som satt i soffan och såg på MTV.
Han är ingen langare.
Ingen skymt av Josie.
Som tur är kunde langaren berätta
att hon kört iväg mitt i natten
för att "moster Carrie verkligen behövde hjälp".
Vad för slags hjälp? Det vet vi inte,
för när hon äntligen dök upp sa hon inte ett knyst,
eftersom hon blivit tillsagd att tiga.
Okej, nu tar vi...
Carrie är här, och hon har lärt vår dotter att ljuga för oss.
Jag vill veta vad som hände.
Jag vill helst inte prata om det inför Josie.
Det är lite sent för det.
Josie, gå till ditt rum.
Jag var tvungen att träffa en källa.
Jag kunde inte säkra den ursprungliga mötesplatsen,
så jag bad Josie ta med nycklarna till ert kontor.
- Det är inbrott. - Nej, det är det inte.
Om det är lagligt, varför sa du åt min dotter att ljuga?
Jag ber verkligen om ursäkt.
Jag bryr mig inte! Okej?
Snälla, låt mig prata med henne.
Gör min röst henne upprörd?
Är varsamhet med Carries känslor
det enda viktiga i det här huset?
Sluta.
Jag gick igenom en del räkningar på ditt rum.
Vad?
Du har kreditkortsskulder på 38 000 dollar.
Vad har det att göra med saken?
På åtta olika kort, under flera olika namn.
Du har inget jobb.
Jag hoppas du inser att vi varit här förut.
Herregud, inte allt beteende som avviker det minsta från normen
innebär att man är manisk.
Jaså? För om jag inte visste bättre så...
Det gör du inte!
Jag ledde en operation tillsammans med en senator
och försökte rätta till ett presidentskap som spårat ur.
Carrie! Du har rätt,
vi har en president som beter sig på ett upprörande sätt.
Alla är förvirrade och vilsna.
- Nej, nej... - Alla känner sig paranoida.
I tider som dessa är det förståeligt
att någon som du, som haft psykiska besvär...
Nu räcker det.
Det finns en stor konspiration och du är den enda
som kan avslöja den. Jag vet, Carrie. Jag älskar dig, men...
Nej, försök inte få det att handla om min sjukdom.
Det händer på riktigt.
Landet är i fritt fall och slits i bitar,
och du beter dig som om jag slutat ta min medicin.
Jag tar min medicin.
Tror du att jag är problemet? Du är gift med en medlöpare!
Ja.
Förlåt. Det var inte meningen att...
Jag äter min medicin.
Jag tränar och sover och äter.
Något är det,
för normalt folk beter sig inte så här.
När gick du senast till en psykiatriker?
När?
Jag vet inte!
Vad sägs om imorgon?
Du utsatte både dig själv och mitt barn för fara.
Och att slänga ur dig spydigheter mot min man
verkar vara någon slags sport för dig.
Sånt har jag vant mig vid, men barnen?
Bäst för dig att det är din sjukdom.
DET LIGGER UPPE. BLEV AVBRUTEN MEN HANN MED 5 RUM.
General James McClendons dom avkunnades idag vid Washingtons skeppsvarv.
Juryn, som bestod av 12 officerare, dömde general McClendon
till livstids fängelse.
Enligt rapporter inifrån rättegången
yrkade president Keane själv på
dödsstraff, men till ingen nytta.
För ett par minuter sen eskorterade federala poliser
general McClendon till Hazelton-fängelset i West Virginia,
där han troligen kommer att tillbringa resten av livet.
Dags för ekonominyheter...
Vänd dig om.
Händerna.
Jackan.
18 miljarder, upp med 3,5 %, närmar sig S och P 500...
Det kommer att bli...
Upp med armarna.
Ner med armarna.
Luta dig fram.
Sära på skinkorna.
Res dig upp.
Öppna munnen, tack.
Vrid huvudet till vänster.
Till höger.
Klä på dig.
Översättning: Maja Fjällström