Över 40 % av världens befolkning lider av sömnförlamning.
Två tredjedelar av dem beskriver att de angrips av ett demonväsen.
Mamma?
Hjälp!
Mamma?
Hjälp!
Nej!
Sluta! Vakna! Matthew!
Sophie! Nej, titta inte! Blunda!
Hallå?
Nej, nej, jag är okej. Jag bara...jag bara springer.
Okej... Okej, jag är på väg.
Första diagnosen är vanföreställning.
Om patienten tror det är äkta, inbillat eller ej-
-bör illusionen behandlas som äkta. Så påbörjas en lyckad diagnos.
-Jobbar du med mordet? -Dr Fuller, psykolog.
Dr Fuller?
Helena Wynsfield. Hon mördade sin man.
Vi behöver bara bedöma hennes sinnestillstånd.
Det borde bli lätt. Även för en färsking.
Matthew Wynsfield, 43.
Varför visar du mig det här?
Du beslutar om mrs Wynsfield ska till rätten eller dårhuset-
-och måste förstå fallets realiteter.
-Vad har du där? -Jag vet inte.
-"Taka"... -"Takahas"?
Mrs Wynsfield?
Hör du mig?
-Var är dottern? -Där uppe med sin morfar.
Hon pratar inte heller.
Kom in.
Hej. Är Sophie här?
Hon är under sängen.
Ska ni inte leta efter den riktige mördaren?
-Ursäkta? -Han är narkoman och heter Dougie.
Jag såg Helena och Matthew med honom förra veckan.
Snälla ni, jag behöver bara ett par minuter.
Sophie? Vill du komma ut och prata?
Okej. Jag kommer in.
Vem är den här stilige herrn?
-Mister Fluffy Jojo. -God dag. Så roligt att träffa dig.
Jag skulle vilja ha honom på väggen. Kan du rita Mister Fluffy åt mig?
När jag var liten flicka hade jag också ett sånt här gömställe.
Ett ställe där ingen hittade mig. Jag gick dit när jag ville vara ifred.
När jag kände mig lite ledsen, för min mamma var så sjuk.
Precis som din mamma.
Morfar sa att om jag pratar med dig-
-så tar du mamma härifrån.
Morfar har rätt som är orolig. Vi är alla oroliga.
Var din mamma tvungen att lämna dig?
-Ja. Hon behövde vara på sjukhuset. -För alltid?
-Bara tills hon blev bättre. -Blev hon bättre?
Ja, hon blev bättre.
Och jag vill att din mamma blir bättre också.
Du måste vara modig och berätta allt som du kommer ihåg från i natt.
Om jag berättar, lovar du att inte ta mamma härifrån?
Jag lovar.
Jag hörde läskiga ljud.
Jag gick för att se vad som hände och...
Och...vad såg du?
Sophie?
Vem gjorde pappa illa?
Mara.
Mrs Wynsfield? Helena?
Jag pratade nyss med Sophie. Vem är Mara?
Matthew sov knappt nånting, han höll på att bli galen.
Och han bröt ihop och sa att han ville bekänna nåt och...
Det är okej, Helena. Ta den tid du behöver.
Han sa att han bedrog mig med en student.
Vi har ett motiv.
Tio års äktenskap - bara borta.
Jag sa att jag ville skiljas.
Han bönföll mig om att förlåta honom, men jag kunde bara inte.
Inte ens för Sophie.
Och sen varje gång jag såg på henne så kände jag mig så skyldig.
Och nu är han död.
Vad hände i natt, Helena?
Jag vaknade...helt förlamad.
Jag var nedtryckt i madrassen.
Det var nåt ont i rummet.
Och sen...hörde jag fruktansvärd musik.
Och sen såg jag den. Henne.
Lika verklig som dig där du sitter.
Sömndemonen.
Mara.
Och det fanns inget jag kunde göra.
Hon klättrade upp på hans bröst och...
Jag vet hur det här låter, men jag...
Jag svär vid min dotters liv. Jag mördade inte min man.
Hon är väck, heltokig.
Ge mig din bedömning i morgon bitti. Sen kan vi avsluta det här.
Sophie miste sin far. Jag måste veta innan jag tvångsvårdar hennes mor.
Skämtar du med mig? Vi har två alternativ.
Antingen är mrs Wynsfield galen och en fara för allmänheten-
-eller så säger hon sanningen och en demon dödade hennes man.
Vilket låter mest trovärdigt för dig, dr Fuller?
Heltokig.
Jag är ledsen, Sophie.
-Jag älskar dig, mamma. -Och jag älskar dig.
Vad gav morfar dig till frukost?
Pannkakor med socker och choklad.
Socker och choklad? Det är busigt.
-Busigt. Och du går din pizza? -Ja, vi ska äta det till middag.
Kan hon få lite mer tid? Hon är med sin dotter.
Det går inte. Det börjar bli sent. Jag måste hem.
Mrs Wynsfield? Tyvärr, tiden är ute. Följ med mig.
Vad är det här? Nej! Släpp mig! Nej!
Jag är oskyldig! Jag har inte gjort nåt!
Släpp mig! Sophie!
Nej! Nej!
-Mamma! -Jag är hemskt ledsen.
Du lovade! Du lovade!
Du lovade. Mamma! Mamma!
"Takahashi vet mer. Grange Avenue 1966."
Hallå?
Mr Takahashi?
Hallå?
Mr Takahashi?
-Vem var han? -Vet inte.
-Inte amerikansk medborgare. -Skadorna matchar Wynsfieldmordet.
Visst finns det likheter-
-men inga bevis för samma mördare.
-Bilden då? -Han dog för över en vecka sen.
Hur vet vi att Helena inte mördade båda?
Aldrig att Helena gjorde det här. Vrida av nacken på en man?
Den där Dougie då? Vi måste höra honom...
Låt mig påminna dig om våra roller. Du är psykolog, jag är mordutredare.
Jag sköter mordutredandet, rätt och slätt.
-Jag måste rätta till det här... -Tack, dr Fuller.
Hej, Helena.
Helena? Känner du en Hideo Takahashi?
Din far berättade för mig om en som heter Dougie. En narkoman.
Hör på...
När jag var ungefär i Sophies ålder började min mamma bete sig konstigt.
Hon trodde teven talade till henne, att regeringen spionerade på henne.
Hon gick ut och köpte en billig plastprydnadssak.
En kinesisk lyckokatt.
Hon trodde verkligen att den skulle skydda henne.
Det gjorde den inte.
Runt ett halvår senare fick hon diagnosen schizofreni.
Min pappa stod inte ut.
Han fick henne tvångsvårdad.
Och tre veckor senare-
-hängde hon sig. Mitt enda minne av henne är den där dumma katten.
Min mamma var skälet till att jag blev psykolog.
Jag vet vad Sophie går igenom.
Jag gjorde ett misstag, Helena. Och jag vill fixa det.
Snälla, hjälp mig rätta till det här.
Matthew hade alltid sömnproblem.
Jag ville hjälpa honom, så jag...
...jag hittade en stödgrupp för drabbade i stan-
-ledd av en dr Ellis.
Typ som Anonyma Alkoholister, fast för folk som lider av sömnförlamning.
Var det där ni träffade Takahashi och Dougie?
Att träffa de andra hjälpte Matthew.
Han kom hem och mådde mycket bättre.
Men den natten vaknade han förlamad.
Ett rött märke i hans öga. Sen förvärrades det.
Han såg henne.
-Han... -Det är okej.
Snälla, låt mig få åka hem till Sophie.
Jag lovar dig. Vi kommer att hitta Matthews mördare.
Jag sa det ju! Min man dödades av en sömndemon!
-Helena, hör på dig själv... -Titta!
Hon märkte mig. Hon är ren ondska.
Och hon ska ta mig. Och om du inte får ut mig härifrån snart-
-så dör jag här ensam.
Det finns tre medvetandetillstånd: vaken-
-sovande-
-och nånstans däremellan.
När man går in i och ut ur REM-sömn-
-utsöndras ett hormon i hjärnan.
Det hämmar rörelseapparaten och förlamar den sovande.
Ett smart litet trick som gör att vi inte lever ut våra drömmar.
Vissa vaknar när de är i det tillståndet.
Förlamade, men fullt medvetna.
Vissa har hallucinationer och vakna mardrömmar.
Nästan alla kommer nån gång i livet att uppleva sömnförlamning.
Och ingen pratar om det på grund av vansinnets stigma.
Men galna är ni inte.
Dessa möten ger människor en chans att prata öppet om sina upplevelser.
Så över till er. Låt oss höra några av era historier.
Jag hade en hemsk mardröm... Den gamla drömmen.
Jag försökte nog stoppa den, för...
När jag vaknade var jag förlamad och jag hade...
...nåt på mitt bröst. Jag kunde inte röra mig...
...som om det var nåt i mitt rum som iakttog mig. Nåt ont.
Djävulen. Satan. Jag kunde inte se det...
...men det var där.
Hon är här nu. Hon är i detta rum och iakttar oss.
Jag ser henne när jag är vaken.
När jag inte är förlamad.
Hemma...
...i min kyrka.
Här, nu, hon förföljer mig.
Saul, vem pratar du om?
En utmärglad gammal kvinna sänd av Satan.
-Mara. -Dougie, inte nu igen. Låt Saul tala.
Jag svär vid Gud den allsmäktige.
Hon är en demon sänd av Satan för att ta min själ.
-Saul, vad du än gör, sov inte. -Snälla Dougie.
När vi kommer ut ur djupsömnen i en sömnförlamning-
-tar vi ibland våra mardrömmar med oss.
-Det ni såg var en hallucination. -Hon är ett spöke.
Det var ingen hallucination. Det var djävulen själv.
Saul, jag varnar dig. Du är i stor fara.
Du skrämmer honom. - Det är inte verkligt, Saul.
-Skitsnack! -Dougie.
Saul, Saul... Om du sover i natt så dör du.
Dougie!
Snälla, okej...
Titta på det här. Han är förbannad!
Hey. Okej, nu lugnar vi ner oss. Det finns inga förbannelser.
Jaså? Och hur fan vet du det?
Saul, du ser henne när du är vaken. Då är du i det sista stadiet.
När du kommer hem i kväll, tänd alla lampor.
Sätt ett alarm. Sätt 50 alarm.
Spela musik jättehögt. Gör allt som du måste för att hålla dig vaken.
Annars dör du i natt.
Gud, låt dem inte...ta mig!
Ser du det här? Det här är skitsnack!
Mara är verklig. Hon är väldigt, väldigt verklig-
-och hon kommer att döda varenda en av oss.
Och sanna mina ord: i natt dör Saul.
Nu räcker det!
Det här är skitsnack!
Jag är ledsen. Är du okej?
Du lyssnar inte på mig. Dougie sa att Saul skulle dö.
I natt. Det är ett riktigt hot, va? Kanske är Dougie vår mördare.
Om du hittar ett spår, kom till mig. Följ inte upp det själv.
Jag skiljde en mor och en dotter åt. Jag fattar hur hemskt det är.
-Så jag ska rätta till det. -Sluta.
Gå hem nu när jag är snäll.
Annars ser jag till att det här blir den sista mordutredning du jobbar på.
Du har ett meddelande. Tisdag, klockan 20.28.
Kate, hon närmar sig. Jag måste träffa Sophie. Snälla.
Bara för att ta farväl. Du satte mig här. Få bara ut mig!
Alla linjer är just nu stängda. Patienttelefonen är öppen kl. 9-17.
Vårt dagliga bröd giv oss i dag och förlåt oss våra skulder-
-såsom ock vi förlåta dem oss skyldiga äro.
Ty riket är ditt och makten och härligheten, i evighet.
Amen.
Jesus, Gud...
...rena mig!
Rena mig, din tjänare. Det här är min resa mot dig.
Fadern som är i himmelen, fräls mig ifrån ondo.
Gud, förlåt mig.
Hallå?
Dr Fuller? Vad är det? Är du okej?
Jag är okej. Det måste ha varit en mardröm. Jag vaknade nyss.
-Hotade Dougie en som hette Saul? -Ja. Hur så?
För jag är hos Saul nu.
Han bodde i ett förfallet skjul på Killhope Island.
Han bor mitt ute i ingenstans. En riktig eremit.
-Vad sa han? -Inte ett förbaskat dyft.
Jag tänkte du kunde köra lite psykologi på honom.
Få honom att erkänna att han kände offren.
-Angående förut, jag är ledsen... -Lyssna.
Det du gjorde stred mot reglerna. Det var obetänksamt och dumt.
Men det ledde till ett gripande. Så vi ser det som utagerat. Okej?
Nu...
Nu sätter vi dit det här krypet.
Klockan är 15.32, den 12 november.
Detta är kommissarie Mike McCarthy.
Deltar gör också rättspsykolog dr Kate Fuller.
Den misstänkte är Dougie Trenton.
Mr Trenton, känner ni en mr Takahashi?
Ingen kommentar.
-Matthew Wynsfield? -Ingen kommentar.
Saul Conlan?
Ingen kommentar.
Dougie, mördade du dessa personer?
Ingen kommentar.
I går hörde flera vittnen dig säga att Saul skulle dö.
-Och precis som du sa så dog han. -Jag dödade honom inte.
-Jag varnade honom. -Varnade honom för vad?
Det här leder ingenvart.
Mara. Berätta för mig om Mara. Du är inte den första som pratar om henne.
Hjälp mig att förstå.
Jag kan hjälpa dig, men då måste du prata.
Kände du mr Takahashi?
Jag träffade honom på gruppmötena.
Han var den första som såg henne.
Jag trodde...jag trodde att han var knäpp.
Men den natten kom hon till mig också.
Vi började undersöka det.
Takahashi och jag.
Ni anar inte skiten vi hittade.
Mara.
Mara har dödat människor sen tidernas gryning.
-Mördade du mr Takahashi? -Nej, det gjorde jag inte.
-Matthew Wynsfield. Kände du honom? -Ja.
Och hans fru Helena.
-Men han var märkt. -Märkt?
Märkt! Så här.
Jag sa till honom och varnade honom: sov inte. Men han lyssnade inte.
När du väl är märkt så är det kört. Då är det över.
Så den här demonen, hon märker dig först-
-och sen dödar hon dig?
Ja.
Varför är alla de döda, men du lever?
Fan ta dig. Jag visste att ni inte skulle tro mig.
Jag tror att du är den enda misstänkte till tre mord!
Misstänk så mycket du vill, kriminalaren-
-men du har inte minsta lilla bevis.
-Dougie. -Ingen kommentar.
Han har rätt om en sak.
Det enda vi har är hörsägen.
-Han har inget alibi och inget motiv. -Se det inte så bokstavligt.
Dougie tror att en demon dödade dem.
Om demonen var han då? En annan sida av hans personlighet?
Utan teknisk bevisning kan han inte anhållas.
Men vi håller koll på honom. Han gör en tabbe förr eller senare.
Delvis tack vare dig har vi en möjlig misstänkt.
Så Helena Wynsfield kan åka hem till sin dotter.
Vill du ge henne den goda nyheten?
Vi brukar ta ut patienter till besök. De får sällan besök på sina rum.
-Om jag hunnit hade jag ordnat... -Det är inget problem alls.
Helena? Helena, du har besök...
Hjälp, någon! Här! Hjälp mig, någon!
"Dougie Trenton, det gamla gräsklipparskjulet, Killhope Island."
HELENA WYNSFIELDS DÖD ÖVERVAKNINGSVIDEO
-Dougie. -Stick och brinn!
Nej, vänta! Jag har också sett henne.
-Vad är allt det här? -Research.
-Trodde du det var bara vi två? -Jag vet inte vad jag ska tro längre.
Miljontals människor har sett den. I hela världen.
I Japan kallar de den Kanashibari. På Zanzibar kallar de den Popobawa.
I Kanada kallas hon "Natthaggan", men här heter hon Mara.
Hon finns överallt. I medeltidslitteraturen, konsten-
-den kinesiska drömboken.
Det första dokumenterade beviset är från 400 f.Kr.
Tänk efter. Mara föregick Kristus.
Och titta på den här. Fuseli.
Fuseli målar henne 1781. 1781!
-Det måste finnas andra förklaringar. -Jaså? Som vad?
-Jag vet inte. Hallucinationer. -Hallucinationer?
Hallucinationer... Okej. Ser du de här?
Det här är bara några av de senaste iakttagelserna.
Och Takahashi, Helena, Saul, Matthew, jag och du, då?
Om det är hallucinationer, Kate, varför ser vi henne allihop då?
Mara är verklig och hon har dödat förut.
Titta här. Precis här. 1977.
100 hmongflyktingar dör i sömnen efter att ha upplevt-
-ett ont väsen som tryckte på bröstet.
Och sen igen. 1983, Thailand. 230 personer som dog i sömnen.
Ingen läkare eller psykoterapeut kan förklara dessa dödsfall!
Och nu är hon här och hon dödar igen.
Så miljontals ser henne, men hon dödar bara några? Varför?
Jag har inte räknat ut det än, men det finns nåt slags mönster.
Hon dödar i kluster, alltid efter en tragisk händelse.
Som om Mara är i andevärlden och tragedin tar henne till vår värld.
Här har inte varit nån stor tragedi.
-Då kanske vi har missat den. -Missa en tragedi? Det är vansinne!
Snälla, du måste börja tro mig.
Lyssna. Du är i stadium två.
Stadium två? Va?
Det kommer i stadier. Jag har räknat ut det.
Titta. Stadium 1: man förlamas och ser henne.
Miljontals människor upplever det, men för vissa händer inget mer.
Vi olyckliga går vidare till stadium 2.
Hon märker dig, rött i ögat. Där är du, Kate.
Sen går det vidare till stadium 3: den fysiska kontakten.
Hon klättrar upp på ditt bröst och tar stryptag på dig.
Och sen stadium 4. Man ser henne när man är vaken. Hon är i vakenvärlden.
Och nästa gång man sover...
...så dör man.
Om detta är sant, varför lever du?
Jag sover bara 20 minuter i taget.
Jag kom på att Mara bara kommer om man är i djupsömn.
Jag sätter på alla alarm, musik, allt jag kan, i 20-minutersintervaller.
Jag sover aldrig mer än 20 minuter.
Och då kan hon inte komma in i min vakenvärld.
Dougie, hur länge sen är det som du sov ordentligt?
Det vet jag inte.
Nån vecka, en månad. Jag minns inte.
Inser du hur det påverkar din hjärna?
Dougie, du lider av svår sömnbrist.
-Allt prat om sömndemoner och... -Du måste lyssna på mig, Kate!
Du kan tro på allt vetenskapligt skitsnack-
-men jag säger dig här och nu: du är märkt.
Vi måste komma på sambandet mellan oss. Annars dör vi alla!
Kate. Kate!
Lyssna på mig! Jag varnar dig. Sov inte.
Hitta sambandet, Kate. Så att vi kan stoppa henne.
Dr Ellis? Jag måste visa nåt för dig.
En osynlig kraft ser ut att lyfta upp henne och drämma ner henne igen.
Men inget övernaturligt. Konvulsioner, krampanfall.
Märket då? Helena hade det och nu har jag det också.
-Bara ett brustet blodkärl. -Folk har dött. Kan du förklara det?
-Inte utan att veta omständigheterna. -Hmongflyktingarna då?
-Över hundra dog i sömnen. -SUNDS.
-Vad? -Spontan och oväntad nattlig död.
Det har inget med sömnförlamning att göra.
Kom här. Jag vill visa dig nåt.
De flesta sömnlabb är kliniska som sjukhus.
Men för mer exakta resultat måste patienten känna sig mer som hemma.
Den är tonad. Tvåvägs.
Kontrollrummet är på andra sidan.
Tack, Carly. - Det är alltså här som vi övervakar de sovande.
Jättefint, men vad har det med Helenas död att göra?
Jag var barn första gången jag fick sömnförlamning.
Jag kan svära på att Freddy Krueger var i mitt rum.
-För mig var det aliens. -Generationsklyftan.
Roswell och ufo-fenomenet har tiodubblat utomjordiska bortföranden.
-Du menar sen "Arkiv X". -Förlåt. Vad menar du?
Det är ingen slump att folk delar hallucinationer.
Det vi ser i sömnförlamningen påverkas direkt av kulturen runt oss.
Saker som skrämmer oss. För mig var det Freddy Krueger.
Förr i tiden var det häxor. Snabbspola till Mulder och Scully-
-och vips, aliens.
Jo, men Mara är inte en del av vår kultur. Varför såg jag henne?
Helena berättade om sin sömndemon. Det skrämde dig, stannade hos dig.
Sen blir du sömnförlamad och som genom ett trollslag ser du samma sak.
Jag försäkrar dig, som vetenskapligt faktum: Mara är inte verklig.
Och sömnförlamning kan inte döda.
-Du har inget att frukta. -Tack, doktorn.
Mamma?
Du lämnade mig ensam att dö!
-Hallå? -Mr Wynsfield? Det är dr Fuller.
Jag ringer om Sophie. Hur mår hon?
Hon sover dåligt och har mardrömmar sen du pratade med henne.
Hon tror att det var hennes fel att hennes mor blev inspärrad.
-Jag beklagar. -Begravningen är i morgon.
Snälla, bara lämna oss ifred.
Du har ett nytt röstmeddelande.
Det är Dougie. Jag somnade. Jag är i stadium 4.
Hon är här. Somnar jag, så dör jag.
Du måste hjälpa mig. Jag ska göra nåt, men hjälp mig!
Får inte sova. Håll dig vaken.
Håll dig vaken.
Får inte sova. Får inte sova.
Håll dig vaken. Får inte sova. Håll dig vaken.
Dougie? Dougie!
-Herregud! Herregud... -Kate!
Vad har du gjort?
Hon kommer. Hon kommer. Det här är stadium 4, Kate.
Det här är stadium 4.
-Hon är här, Kate. -Det är ingen här.
-Det är bara jag. -Jag vill inte dö. Hjälp mig.
Jag ska, jag lovar. Men du måste lita på mig. Okej? Vänta. Vänta.
-Kate? -Dr Ellis. Jag behöver hjälp.
Dougie har skadat sig själv. Han är i stadium 4.
-Och jag har sett den. -Lugn. Ta honom till kliniken.
-Jag förstår inte vad som händer. -Jag kan hjälpa honom här, tro mig.
Kate, du är utmattad. Dougie med.
Ni behöver bara en god natts sömn, så är era problem över.
Jag hoppas att du har rätt.
Det gör dig lugnare.
Minsta tecken på nåt ovanligt, så väcker vi dig omedelbart.
Jag lovar.
Det är slöseri med tid, Kate.
-Hon har besegrat mig. -Du är i trygga händer nu.
Allt kommer bli bra. Jag står precis vid din sida och går ingenstans.
Jag vet varför hon kommer nu. Jag har räknat ut det.
Dougie...
Det är det jävla kriget.
Vi stod vid en kontroll. Alla var stingsliga.
-Vi hade inte sovit på flera dar. -Du behöver inte...
Ur dammet kom ett fordon mot oss.
En bil.
Jag signalerade åt den att stanna, men den kom bara allt närmare.
Vi har redan förlorat två killar. Jag ville inte förlora nån mer.
Jag öppnade eld. Och bilen...
...saktade in. Den stannade.
Och då hörde jag det.
Gråtandet och jämrandet.
Det var det otäckaste ljud som jag nånsin har hört.
-Dougie... -En ung kvinna.
En flicka.
En mamma.
Hon fick en kula i bröstet.
Hon höll på att förblöda.
Hon höll sin döda bebis.
Hon tittade rakt på mig.
Glöm det, Kate. Vad fan gjorde jag?
Vad fan gjorde jag, Kate?
Tyst, Dougie. Sov, sov, Dougie.
Allt kommer att bli bra. Jag är precis här.
Sov nu.
Nu sparkar vi igång det här.
Patienten sover, kl. 23.45.
Okej, Mara. Få se vad du går för.
Så mycket för sömndemoner...!
Jävlar!
Carly! Carly!
Dougie? Dougie?
Jisses! Dougie? Dougie...
Vakna! Kate, vakna!
Kate, vakna!
-Jag tittade. -Nej! Herregud, nej!
Vi hade honom uppkopplad och övervakad.
-Jag vet inte vad det är. -Det är okej. Ingen brådska.
Jag är forskare och jobbar med fakta och logik, inte det här, det här...
McCarthy.
Åh nej.
-Vad hände? -I natt fick hon nåt anfall.
Hon slutade andas.
Nu ser hon saker.
Hon är bakom dig.
Lyssna, hon är i det sista stadiet. Låt henne inte sova.
Snälla. Om hon sover så dör hon.
Gå ut.
Okej. Okej, okej, okej.
Jag kommer igen, Sophie. Jag lovar. Håll dig vaken. - Håll henne vaken.
Jävlar.
Jävlar! Jävlar, jävlar.
SOV INTE
Vad är det? Vad kan det vara? Vad kan det vara?
-Mara. -Du är märkt.
-Min man dödades av en sömndemon. -Nästa gång du sover så dör du.
Takahashi. Matthew. Saul.
Helena.
Dougie. Sophie.
Matthew, Helena, Dougie. Vad är sambandet?
Hitta sambandet, Kate. Så att vi kan stoppa henne.
Jag varnar dig, sov inte.
Sophie.
Takahashi, Matthew...
"Visa vägen"...
Åh, Dougie.
Kriget.
Sauls olycka.
MAN ORSAKAR SIN MORS DÖD
Helena? Helena.
Han bönföll mig om att stanna, men jag kunde inte.
Inte ens för Sophie. Jag kände mig så skyldig. Och nu är han död.
Du klandrade dig själv för Matthews död.
Och jag klandrar mig själv för din.
Saul dödade sin mamma.
Matthew var otrogen.
Dougie dödade i Irak.
I alla andra utbrott så var det en stor tragedi.
Varför inte här?
Takahashi. Vad gjorde du?
-Hallå? -Takahashi. Vem är han?
-Vad gjorde han? -Kate, var fan är du?
Lyssna på mig. Takahashi gjorde nåt stort och hemskt som orsakade allt.
-Vad gjorde han? -Kate, vad fan...?
-Berätta! -Okej, okej.
I Japan var han kock på en grundskola.
Han köpte billig mat. Rå fisk som var förorenad.
38 barn dog. Han har varit på flykt sen dess.
Det är tragedin som tog hit henne.
-Vem? -Mara!
Takahashi flydde hit, men han hade så dåligt samvete för det han gjorde-
-att hans skuld fick hit Mara.
Hon dödade honom och drogs till andras skuld.
Sömnklinikgruppen, vänner och familj. Det är så hon funkar.
Vänta. Du låter som Dougie. Vad fan snackar du om?
Lyssna på mig! Dougie dödade oskyldiga i Irak.
Saul dödade sin mor. Matthew var otrogen. Helena ville skiljas.
Jag tog en oskyldig kvinna från hennes dotter. Det är skuld!
Sophie då? Vad har en åttaåring att känna skuld för?
-Hon pratade med mig. -Va?
Hennes morfar sa att om hon pratade med mig så skulle jag låsa in mamman.
Sophie klandrar sig själv. Jag måste rätta till det.
Sophie är i sista stadiet. Mara tar henne sen.
Jag måste säga till henne att inget av det här är hennes fel, utan mitt!
Dr Fuller? Jävlar!
Helena?
City Cross-färjan. Nästa stopp: Stanley Park, Memorialsjukhuset.
Ja! Jag ville åka!
Det var en hela köret-grej.
Din stygga kille!
Sophie? Det är Kate, gumman.
Jag måste berätta nåt för dig.
Sophie. Hör du mig? Du har inte gjort nåt fel.
Det var mitt fel, inte ditt.
Sophie, vakna.
Nej, nej!
Rör henne inte! Nej, jag låter dig inte röra henne!
Nej! Rör henne inte!
Jag är den skyldiga, inte hon!
Jag ber dig, klandra mig, klandra mig, klandra mig!
Nej! Nej!
Vakna!
Sophie, vakna! Du är oskyldig!
-Sophie? Sophie... -Jag klandrar inte dig. Det är okej.
Du är också oskyldig.
Det är okej. Det är över. Du kan sova.
Mister Fluffy ser trött ut.
Dröm sött.
Kate? Kate!
Kate.
-Är du okej? -Ja. Hur är det med henne?
Doktorn sa att hon repar sig. Hon inbillade sig väl bara.
Demoner finns bara här uppe.
Du har haft en hård natt. Jag kör dig hem.
Tack.
Ett ögonblick bara.
God morgon, Sophie. Jag hörde att du mår mycket bättre i dag.
Och det gör Mister F...
Var är stygnen?
Jag förlåter dig, men mamma kan inte det.
-Sophie... -Jag förlåter dig aldrig!
Du lämnade mig ensam att dö!
Text: Thomas Jansson Scandinavian Text Service
Ansvarig utgivare:Kristina Pezsnecker Scanbox Entertainment Sweden AB