Kjære Sylvie,
når du leser dette,
vil jeg være død.
...være borte.
...VÆRE BORTE
Jeg vet det.
Du sa vi ikke burde snakkes i en periode, men
jeg ville ikke at du skulle tenke at min død hadde noe med deg eller oss å gjøre.
Sannheten er at planeten holder på å dø, demokratiet er dødt,
og menneskeheten står for tur.
Men ikke før vi påfører så mye skade på planeten
og hverandre som mulig.
Hei sann!
Hei!
Du er ikke på kontoret.
Ikke du heller.
Jeg skulker i dag. Amelia hjelper meg.
- Men om du jobber, kan vi gå. - Nei!
Eller... er du på vei ut?
For å jobbe på den kafeen der du jobber av og til?
Ja, jeg var på vei ut.
Én siste e-post.
Jeg leste artikkelen din i Guardian. Den om klimakrisen?
- De er veldig opptatt av klimakrisen. - Den var håpefull.
Synes du det?
Vel... Vi lar deg holde på, men du blir med ut i kveld, ikke sant?
- Faktisk... - Er det i kveld?
- Du lovte. - Vil du ikke bare bli hjemme?
- Liker du ikke vennene mine? - Jo, bare ikke så mye som jeg liker deg.
Jeg sa til Jackie at vi kommer. Du, jeg og Sexton.
- Jackie vil forstå. - Jeg skal ikke avlyse.
- Du forstår at jeg vil være alene med deg? - Du er besatt.
- Hvem sin feil er det? - Det kan ikke alltid bare være oss to.
Det er ikke bare oss to...
Hei, Sylvie.
Det er meg.
Jeg vet du sa at vi ikke burde snakke på en stund.
Men jeg ville at du skulle vite at det jeg er i ferd med å gjøre...
ikke har noe med deg å gjøre.
Jøss.
I TRIFIDENES DAGER
Hvem ville kastet deg, da?
Faen.
Hallo?
Er det noen der?
Ja?
Hallo?
Går det bra?
Ja. Jeg kan bare ikke røre på meg.
Å ja, jeg ser problemet.
Tror du at du kanskje bare kunne...
Jeg vet ikke helt. Jeg har aldri flyttet på et kjøleskap før.
Kanskje. Jeg bare gir det et godt...
Se der. Trodde ikke jeg ville gjøre det i dag. Her.
- Takk. - Å nei!
Beklager. Jeg glemte at jeg har fri i dag.
Sånn, ja.
Går det bra?
- Jøss. Hva gjorde du der nede? - Ingenting. Jeg falt.
- Så du etter disse? - Å ja. De er...
Allergipillene mine.
Du blør.
- Å nei. Bli med hjem til meg. - Hva?
Jeg bor i nærheten.
Jeg har plaster. Kanskje jeg kan sy jakka di også.
Så kan du gå.
Kom.
For en utrolig fin dag.
Hør. Hører du det?
Jeg hører...
- Trafikk? - Ja, det er det det er.
Liker du lyden av trafikk?
Er det ikke derfor folk bor i London?
- Var det søpla di i sted? - Hva?
- Dumpet du søppel ulovlig? - Nei, det ville jeg aldri gjort.
Hva gjorde du da? Om jeg får spørre.
- Jeg tenkte, kan man si. - Hva tenkte du på?
At vi har tatt en utmerket planet
og gjort den til et sted der vi kaster all søpla vår.
Jeg vet ikke. Jeg liker den.
Her bor jeg.
La oss få orden på deg, nå.
Det er veldig snilt av deg.
Det er ikke verre å være snill mot folk enn å være ekkel.
Og det er mye mer moro.
Wow. Takk.
Det ser mye bedre ut.
Har du møtt gullfisken?
Den store oransje er Slim, og den lille gule heter Wandsworth.
Jeg ville introdusert dere, men du sa aldri hvem du er.
Beklager. Sexton Furnival.
Jeg skylder på foreldrene mine.
Jeg liker det. Sexton Furnival.
- Og du er? - Jeg er...
...veldig flink til å sy.
- Sånn. - Ja, det er du.
Takk.
Er det jobben din? Jobber du med mote?
Nei.
- Hva jobber du med da? - Jeg...
redder journalister når de dumper søppel ulovlig.
Tre sukkerbiter?
Ja. Hvordan... visste du at jeg er journalist?
Hvor mange Sexton Furnival tror du det fins?
- Har du lest spalten min? - Når jeg har fri.
Fri fra hva da?
Du ville aldri trodd meg.
- Hvorfor ikke? - Fordi...
Jeg er Døden.
- Du er Døden. - Ja.
Ok.
Men du kan bare ta det med ro, for jeg har fri i dag.
Har Døden fridager?
Bare én. Hvert hundrede år.
For å se hvordan det er å være menneske.
Bor Døden i Shoreditch?
Nei, dette stedet er bare universets måte å få meg til å føle meg komfortabel på.
Teknisk sett er jeg bare noen få timer gammel.
Selvsagt.
Jeg tror jeg burde
gå.
Takk for jakken og teen.
- Og alt. - Selvfølgelig.
Vi ses igjen.
Gjør vi?
Før eller siden møter jeg alle.
Akkurat.
Greit, ha det.
Ok. Ha det.
Hallo, pjokken min.
Du var med henne, du. Jeg lukter det på'ræ.
- Uff og fy. - Det har skjedd en misforståelse.
Etter min erfaring
er knuste flasker skarpe nok til å gjøre fjeset ditt mindre pjokkete, pjokken.
Om du trenger penger, så...
Klapp igjen og hold tåta.
Du går inn igjen, banker på døra hennes
og sier at det er deg. Ikke sant, det?
Hallo? Det er Sexton.
Furnival?
Sexton.
Du kom tilbake. Forventet ikke å se deg så snart.
Å, det er deg.
Ja, nemlig. Det er meg.
Kom deg inn, pjokken.
- Hold Sexton utenfor, Gærne-Hettie. - Det skjer ikke.
Han er pressmiddelet mitt, sant? Og jeg har en jobb til deg.
Greit.
Hvilken jobb?
Sett deg, pjokken.
Du må finne sjela mi.
Sjelen din?
- Vet du hvor du mistet den? - Jeg mista'n ikke.
Jeg gjemte den lille rakker'n på et trygt sted, ja.
Der ingen ville finne den. Iallfall ikke du.
Om du gjemmer sjela di for Døden, vil du aldri dø.
Hu kan'ke ta den om hu ikke finner'n, vel?
Skal vi se.
Du har gjemt sjelen din for meg, og nå vil du at jeg skal finne den?
Kan du det?
Jeg har prøvd så hardt.
Jeg klarer det ikke alene.
Aner du hvor du gjemte den?
Kan hende jeg putta'n oppi et andeegg,
inni ei and, inni en brønn,
i et slott på en øy omringa av en ildsjø,
vokta av hundre drager, den ene større og grusommere enn den andre.
Eller kanskje ikke.
Det er lenge sida nå, vennen.
Og noen ganger blir hjernen litt ko-ko.
Greit.
Jeg skal være på utkikk for deg.
Forsyn deg med ting i kjøleskapet. Te og kjeks i skapet.
Takk, vennen.
- Skal du ikke ringe politiet? - Hvorfor det?
Fordi det er en morderisk gærning i kåken din.
Du ville blitt gæren om du mistet sjelen din.
Vil du ha noe? Jeg har glemt å spise i dag.
- Nei, takk. - Nam.
Hallo. Én, takk.
- Kylling, lam eller vegetar? - Vegetar.
Hva vil du ha på?
Hva enn du har.
Greit. Et vegetarflatbrød med alt på.
Det var en zen-munk en gang.
Han bestilte en sånn. Vet du hva han sa?
- Gi meg en med alt? - Du har hørt den før, ja.
Ikke jeg.
Det ser lekkert ut. Hva skylder jeg deg?
- Ingenting. Behold pengene. - Hva? Nei.
En vakker kvinne med god appetitt.
Du gir meg livsglede. Bare kos deg.
Det er det beste jeg har smakt.
- Du må prøve. - Nei, takk.
Vær så snill, prøv.
Nok tid har gått nå til at jeg får dra hjem.
Hva mener du?
Hun jeg bor med og dama hennes ba meg om å gå så de kunne...
Ha sex? Så snilt av deg.
Jeg aner ikke hvor lang tid det tar.
- Hvor lenge har de vært sammen? - Tre uker.
Du må nok være ute en stund.
Taxi!
Hva gjør du?
Jeg har en liste med ting jeg vil gjøre i dag.
Som hva da?
Se en opera eller besøke Britisk filminstitutt.
Jeg vil drikke chai i køen på Dishoom.
Så vil jeg på fest. Og kanskje nachspiel.
Og så vil jeg ha engelsk frokost på Regency Café.
Og jeg lovte Gærne-Hettie å finne sjelen hennes.
- Hva synes du? - Voldsomt for en uke, langt mindre én dag.
Jeg tar imot utfordringen!
- Kom! - Nei!
- Hvorfor ikke? - Jeg kjenner deg ikke.
Om du ikke blir med, blir vi aldri kjent.
Hvor skal vi?
Sexton, hvor vil du dra?
- Hjem. - Hvor er det?
Romkameratene hans har sex hjemme.
- Fett. - Ja.
Andre steder du vil dra?
Jeg... aner ikke.
Sånn er menneskets tilstand.
- Hvor vil du kjøre oss? - Jeg?
Ja. Første stedet du kommer på.
Jeg har alltid likt grønne omgivelser.
- Vil du kjøre gjennom parken? - Det høres perfekt ut.
Hopp inn.
Hva med operaen? Og Dishoom?
Vi kommer dit.
Som storebror sier, er visse destinasjoner uunngåelige.
Etter deg.
Kan jeg spørre deg om noe?
- Er det personlig? - Veldig.
Bra. Ja, bare spør.
Hva mener du gjør livet verdt å leve?
Vel...
Søsteren min Maggie
mener det er menn.
Men for meg er det når jeg er ferdig med nattevakten,
når solen står opp, og jeg har London for meg selv.
Og i bare ett øyeblikk, så føles alt mulig.
Ja.
Det likte jeg.
Hva mener du, Sexton? Hva gjør livet verdt å leve?
Når personen du bor med slutter å ha sex og du får dra hjem.
- Det var et seriøst spørsmål. - Jeg ga et seriøst svar.
Dere to fortjener å gå ut.
Det er vise ord for mine ører. Hva tenker du på?
Undercut Club er rett nedi gata.
- Undercut Club? Har du vært? - Aldri hatt gleden.
Det er nok best, tro meg.
Har du vært der?
Eksen min dro meg med på 80-tallskvelder der.
Og 2000-tallskvelder.
Men ikke 90-tallskvelder?
Er det moro der?
- Om du liker sånt. - Om du liker moro, mener du?
Om du liker folkemengder og dyre drinker og dopa liksom-cyberpunkere
som tatt ut av en dårlig film.
Nå fikk jeg lyst til å dra.
- Jeg er solgt. Jeg vil dit. - Vil du bli med?
Gjerne, men jeg må jobbe.
Jeg får slippe dere av der, da.
Ja takk, gjerne.
Hvor mye?
Ingenting. Det er en gave.
Mener du det?
Takk.
- Si takk, Sexton. - Ja.
Takk. Men...
Er det noe?
Taxisjåfører i London gir ikke folk gratisturer gjennom parken i rushtiden.
Nei, jeg vet det.
Men det er noe med henne. Jeg liker henne.
Men om det plager deg, så blir det 60 pund.
- Vel... - Takk, takk.
Du er god til å aldri måtte betale for noe.
- Hvordan er det å leve gratis? - Ingen lever gratis, Sexton.
Spesielt ikke jeg.
Jeg har 20 pund og to pence. Kommer vi to inn på klubben med det?
Du kommer inn. Jeg skal ikke.
Hvorfor ikke? Er du redd for å treffe på Sylvie?
- Sylvie? - Eksen din.
Hvordan vet du hva hun heter?
Fordi jeg kjenner alle. Det er jobben min, husker du?
Men jeg vet ikke hvorfor du ikke blir med.
Fordi dette ikke er noe moro for meg.
- Dette er ikke min type folk. - Sexton!
Hva gjør du her?
- Jeg trodde du var alene med Amelia. - Vi kranglet i stedet. Jeg sendte melding.
- Mobilen døde. - Hva kranglet dere om?
Unnskyld, er du med Sexton?
- Ja. - Nei.
- Jeg heter... - Didi.
Billie, dette er Didi. Didi, dette er romkameraten min, Billie.
- Hyggelig. Hvordan møttes dere to, da? - Slutt å smile. Det er ikke sånn.
- Jeg fant ham ved en container. - Høres riktig ut.
Hva kranglet du med Amelia om?
Sex. Dama mi anklagde meg for å være sexavhengig.
- Er du det? - Seriøst?
Hun sier jeg bare vil være alene med henne,
og at jeg ikke vil treffe vennene hennes. De venter på meg inne.
Hun blir glad for å se deg.
- Kanskje hun tilgir meg. - Jeg blir ikke.
- Han er redd for å treffe på Sylvie. - Han vil se henne.
Nei, det vil jeg ikke.
Er hun her?
Bare én måte å finne det ut på.
Amelia kjenner dørvakten. Vi kommer inn gratis.
Gratis? Hørte du det?
Kom, Sexton. Det er lykkedagen min.
Og din.
Hei. Jeg er her.
Og se hvem jeg har med meg.
- Sexton, du kom! - Hei.
Hei.
Ser du? Er det ikke fint?
Oss ute på byen sammen.
Dette er Didi, vennen til Sexton.
Dette er Amelia. Og det er Jackie.
Jøss. Dere er fantastisk fine.
Så flotte hansker.
Takk. De er vintage.
Sexton, du samler på vintage-ting, sant?
Å ja? Hva samler du på?
Pocketbøker. Skrivemaskiner.
- Leker. - Leker?
Romskip. Racerbiler.
Leketøysamlingen er beskjeden.
Så synd.
Vi trenger drinker. Jeg spanderer første runde.
- Jeg blir med deg. - Nei, bare bli.
Sexton ser fortvilet ut.
Sexton er fortvilet.
Og det er ikke Sylvies feil engang.
Sexton har et mørkt syn på verden for tiden.
Det er ikke helt uberettiget, med tanke på verden.
Og mange er enige.
Men ikke du.
Jeg var det.
Men så møtte jeg Amelia.
Jeg sier ikke at hun er svaret. Hun er bare et menneske.
Men noen ganger skal det bare et menneske til
for å få deg til å føle deg bedre.
Jeg mener folk er vidunderlige.
Ingenting er som dem.
Ser du etter noen?
- Er Sylvie her? - Hvor?
Jeg bare spurte. Beklager.
Hvem er Sylvie?
- Eksen til Sexton. - En venn.
Om du har klart å være venner med eksen, sier det mye om dere begge.
- Jeg tror ikke hun mener jeg er en venn. - Slo du opp med henne, kanskje?
Nei.
Jeg beklager.
- Jeg skal hjelpe til med drinkene. - Vi møter deg der.
Jeg er glad du kom.
Og beklager det i sted. Billie burde ikke bedt deg gå.
Hun hadde all rett til det. Hun ville være alene med deg.
- Ja. Hun vil bare knulle, hun. - Jeg har kjent Billie siden studietiden.
Hun var aldri interessert i sex før hun møtte deg.
- Ba hun deg si det? - Hun ville drept meg. Jeg sa ingenting.
Gin og tonic til deg. Håper det er greit.
- Jeg trodde vi kranglet. - Sexton ordnet opp.
- Hvor mye skylder jeg dere? - Det er på huset.
Så snilt av deg.
Du er en venn av Sexton.
- Hei, Theo. - Sexton.
- Og du er? - Dette er min venn, Didi.
Theo er... sjefen her?
Husets DJ, klubbpromotør og kveldens vert.
Theo er en venn av Sylvie.
- Skjønner. Takk, Theo. - Ja, takk, Theo.
Takk.
Sexton,
venninnen din Didi.
- Hvor lenge har du kjent henne? - Vi møttes i sted.
Tok du med deg en jente som du bare møtte i sted?
Det høres ikke ut som deg.
Du kjenner meg ikke.
Det var det Sylvie sa.
Ikke noe slemt. Bare at hun liker moro, men ikke du.
Ikke din type moro, nei.
- Jeg gjør ikke den dritten. - Ikke det?
Så du tjener bare penger på å oppmuntre andre til å gjøre det.
Sylvie blir veldig glad for å høre at du har møtt noen.
Nei. Didi og jeg er ikke sammen...
- I så fall... - Hva med dama di? Hva med Natalie?
- Er dere to...? - Ja. Men hun gjør sin greie,
og jeg gjør min.
Kanskje det er derfor vi er sammen ennå.
Jeg elsker dette stedet. Godt gjort.
- Går det bra? - Unnskyld, jeg...
Jeg beundret ankhen din.
Egyptisk, sant?
Dødens symbol.
Omvendt, faktisk.
- Udødelighet. - Akkurat.
Faraoene ville leve evig, ikke sant?
Noen av dem. Noen av dem visste bedre.
Udødelighet er ikke all verden.
Jeg vet nå ikke det.
Om du visste at du ville leve evig, kunne du gjort hva som helst.
Du ville ikke vært redd for noe.
Eller noen.
Du trenger ikke udødelighet til det, vel?
Sa Sexton at dette var et varehus før?
- Klubben? - Ja.
Sengetøy. Hagemøbler. Leker.
Varene er der oppe. Vi bruker det til privatfester.
- Jeg kan gi deg en omvisning. - Ja. Kanskje litt senere.
Vil du danse?
Gjerne, men...
- Jeg kom med Sexton. - Sexton danser ikke.
Ikke ifølge Sylvie, iallfall.
Skal vi?
Kom!
Hva er galt med deg? Hun liker deg.
Hun liker alle.
Jeg skjønner ikke om hun mente det eller ikke, men hun sa...
Hun tror hun er Døden.
Hva?
Hun tror hun er den levende inkarnasjonen av Døden.
Sa hun det?
Hun sier det om du spør. Hun er ikke beskjeden.
Kanskje jeg gjør det. Noen må redde henne fra Theo.
- Kom og dans med oss. - Nei.
Ifølge Sylvie danser jeg ikke.
Bevis at hun tar feil.
Du henger deg ikke på, altså?
- Nei, aldri vært god til det. - Øvelse gjør mester.
Jeg tror jeg gjør det feil.
Det er ingen her som merker eller bryr seg om
at verden går under.
Eller kanskje det er derfor de er her.
Det gir meg bare lyst til å gi opp.
Du mener ikke det.
Nei, du har kanskje rett.
Får jeg komme med et annet perspektiv?
Prøver du å muntre meg opp?
- Aldri i verden. Helt omvendt. - For all del.
Jeg hadde en venn som ble misbrukt
av faren sin og noen av farens venner.
- Herregud. - Ja.
Familieskrønen var at hun elsket å dra på jakt og fiske,
så han tok henne med seg på helgeturer med alle vennene sine.
Han var en blærete advokat, og en av kompisene var politibetjent.
Hun hadde ingen å si det til.
En dag fikk hun tak i en av farens jaktkniver,
låste seg inne på toalettet og begynte å skjære.
Jeg vet. Beklager.
Jeg sier det bare fordi at da hun våknet opp på sykehuset,
selv med bandasjer rundt begge armene,
og med faren som bare satt der, livredd for at hun ville snakke,
så var hun fortsatt glad for å være i live.
Theo sier dette var et varehus før.
Han vil gi oss omvisning.
Har han invitert oss eller deg?
Meg. Men jeg inviterer dere.
Han har dame, vet du. Hun heter Natalie.
Dere to kan gå. Jeg må danse.
Kom, Theo venter.
Theo er ikke en bra fyr.
Sexton, tror du virkelig at det finnes gode og dårlige folk i verden?
Jeg er reporter. Jeg vet det. Jeg har hørt ting om Theo.
Som hva da?
Klar for omvisning?
Ja. Det er vel greit at Sexton blir med?
Ja da.
Denne veien.
Dette ser ut som et lagerrom.
Er det her dere har privatfester?
Vi har en akkurat nå.
- Theo! Få den tilbake! - Rygg unna.
Det er ikke et våpen. Det er et symbol.
Det er et segl. Ditt segl.
Nå bestemmer jeg hvem som lever og dør.
Det funker ikke sånn, Theo.
Det får du håpe på.
Theo! Hei! Theo!
Theo, slipp oss ut!
Hjelp!
De hører deg ikke, Sexton.
Sa du til ham at du er Døden?
Jeg trengte ikke det.
Han kalte på meg.
Har hele verden gått fra vettet?
Jeg beklager, Sexton.
- Det er ikke din feil. - Jo, det er det.
Du advarte meg. Men jeg ble kjepphøy.
Jeg trodde ikke at det betød noe om noe skjer med meg.
Det er det dagen i dag er til.
Jeg trodde ikke jeg ville såre andre.
Du har ikke såret noen.
Hva med Gærne-Hettie? Vi vil aldri finne sjelen hennes.
Jeg trodde du bare spilte med.
Nei, selvfølgelig ikke.
Hun regner med meg.
Og jeg har bare noen timer igjen.
Til hva da?
Til min ene dag hvert hundrede år er over.
Her, ja.
Den får ikke opp døren, men den får smadret skallen til Theo.
Sexton, legg den ned. Du kan skade ham.
Er du sikker på at du er Døden?
Det betyr ikke at jeg dreper folk.
Ikke det?
Nei.
Det er noe som heter fri vilje.
- Folk tar valg. - Folk velger ikke å dø.
Vanligvis. Det fins krig. Det fins hungersnød.
Sykdom.
Jeg sier ikke at det ikke gjør vondt å leve.
Men...
Det er ikke alltid smertefullt. Er det vel?
Nei.
Faktisk kan det være så fint at man glemmer
at det er lidelse overalt.
Hele tiden.
Folk som bare kjemper for å overleve, for å holde familien i live.
Det tar aldri slutt. Uansett hva jeg sier eller skriver.
Uansett hva jeg gjør for å utgjøre en forskjell. Jeg kan ikke.
Så da må jeg spørre "hvorfor bry meg?"
Og det leder til "hva er poenget?"
Jeg må huske på at du bare har vært et menneske.
Du vet ikke hvordan det er
å ikke føle disse tingene.
Hvordan det er å ikke ha fri vilje.
Har ikke du fri vilje?
Søsknene mine og jeg har plikter.
Og vi utfører dem.
Bortsatt fra... én dag...
...hvert hundrede år.
Når Døden tar ferie?
- Og tilbringer den innelåst på et lager. - Vel...
Det er min feil at jeg la planer i utgangspunktet.
For at jeg hadde forventninger.
Det gjør det umulig å bare nyte det den dagen faktisk blir.
Du skulle trodd jeg hadde lært nå.
Hva?
Klinkekuler.
Når Theo kommer tilbake, vil han skli på disse,
falle, uten å dø, og så kommer vi oss ut.
- Prøver du å redde livet ditt, eller mitt? - Ideelt sett begge deler.
Mye kan skje på én dag.
Hva mener du?
Sovepillene. I lomma di.
Jeg dømmer deg ikke.
Det er noe som heter fri vilje.
Og i dag så vil du leve?
Hva faen gjør du?
Var de ment til meg?
- Hvor er ankhen min? - På bunnen av Themsen.
- Den funker faen meg ikke. - Ikke som du ville.
Det spiller ingen rolle.
For jeg har deg.
- Og du blir med meg. - Hun er ikke Døden.
Han tror ikke på meg.
Du trenger henne ikke. Du har makten til å drepe. Du holder den.
Jeg vil ikke at hun skal drepe noen.
Jeg vil at hun skal bringe noen tilbake.
Natalie.
Kan du bringe henne tilbake?
Nei.
Det var min feil at hun døde.
Nei, det var ikke det.
Natalie tok for mye en kveld.
Theo, du gjorde alt du kunne for å redde henne.
Inkludert det å påkalle meg.
Ingen vil tro det.
De vil tro jeg drepte henne.
Jeg vil sitte i fengsel resten av livet.
Med mindre...
- Theo. - Tar du meg som du tok henne?
Nei, Theo, hør...
- Legg ned pistolen. - Hold kjeft. Du tror jeg drepte henne.
- Nei, jeg sverger. Legg ned pistolen... - Rygg unna, Sexton!
Theo.
Han slo seg i hodet.
Hent hjelp.
Ring nødtelefonen.
Hent henne for meg.
Når de er borte, er det for sent.
Tar du meg med deg nå?
Ikke i dag.
I dag har jeg fri.
Ok, takk. Takk.
De sa han klarer seg.
Han kan ha hjernerystelse, så han blir i en natt.
Jeg tenkte vi kunne besøke ham i morgen.
Jeg er ikke her da.
Riktig.
Døden får bare én fridag.
Det var ikke den dagen jeg ønsket meg,
men det var nok den dagen jeg trengte.
Og der er beviset.
- Liker du den? - Den er perfekt.
Hvor mye?
For deg?
Bare gi den til henne. Alle vet hun får den gratis.
For deg? 30 pund?
30 pund.
Er det ekte sølv?
- For 30 pund er det knapt metall. - Hvor mye for den, da?
Hvor mye har du?
20 pund og to pence.
Jeg tar pundene. Behold pencene.
Takk.
Jeg hadde det veldig gøy i dag.
Likte du å bli truet med våpen?
Nei.
Men det var en del av hele greia...
...og jeg ville ha hele greia.
Apropos...
Til deg.
Det er alt jeg har igjen.
Du vet aldri når de kommer til nytte.
Og...
Dette er til Gærne-Hettie.
Takk.
Jeg har hatt en veldig fin dag.
Den er bare over så fort.
Du vil tviholde på hvert sekund.
Og du ville gitt hva som helst for bare én dag til.
Vær så snill.
Didi!
Hu er død, vennen. Hu er borte.
Du kan ikke få hu tilbake nå.
Ga hu deg de to pencene?
Få dem.
Det er det livet koster.
Stakkars lille venn.
Hu får bare én dag hvert hundrede år.
Det blir aldri lettere.
Ga hu deg no' mer før hu døde?
Der var du, ja.
Jeg visste hu ville finne'a.
Sjela mi.
Dette var Cordelia.
Jenta mi.
Jeg va'kke Gærne-Hettie da, så klart.
De kalte meg for Henrietta.
Og jeg bodde i et fint hus.
Lenge sida nå.
Borte vekk.
Jeg får vel gjemme'ræ bort igjen.
Om hu hadde blitt,
kunne jeg spurt hvor jeg kunne lagt den der ingen ville lett.
Bare gi'a tid, pjokken.
Om hundre år kommer'a tilbake.
Noen minutter senere ble hun hentet av en ambulanse.
De trodde det kunne vært hjerteinfarkt, men...
Hva om hun virkelig var Døden?
Ville ikke det vært fint om Døden var noen,
og ikke bare smerte og tomhet?
En som var vennlig,
som virkelig likte folk, og som er
snill og morsom.
Aner ikke.
OG MENNESKEHETEN STÅR FOR TUR
- Hei. - Vi tenkte vi kunne stikke innom.
- Går det bra med Sexton? - Bare se selv.
Vi var bekymret, og Billie sa du ikke kom hjem i går kveld.
Jeg ville bare sjekke at det gikk bra etter praten vår.
Ja. Beklager at vi ikke fikk...
Nei da. Det går bra.
Det var så mange folk der.
Du har det nok travelt.
Nei, jeg...
Vil du ha en kopp te?
Ja. Ja, om du har tid.
Melk og sukker?
Tre sukkerbiter.
Så det var det?
Ja.
Hvordan var det?
Det var vidunderlig.
Det var fullt av folk.
Jeg fikk puste og spise og danse.
Jeg skulle bare ønske det ikke måtte ende sånn.
Det ender alltid. Det er det som gir det verdi.
Når du får være i live, selv i én dag...
Da fins det bare én måte å slutte å leve på.
Du har vel rett.
Var det verdt det?
Jeg skulle ønske det kunne vare evig.
Ta hånda mi.
Tekst: Ekaterina Pliassova