‫- סדרה של NETFLIX -‬
‫ברוכה הבאה, רוז ווקר.‬
‫מי אתם?‬
‫בדרך כלשהי הצלחת לחלום‬ ‫ולהגיע למפגש עם האל מורפיאוס.‬
‫- פרק 8: לשחק באימא ואבא -‬
‫מלך החלומות.‬
‫ועכשיו עלייך ללכת.‬ ‫-לוסיאן.‬
‫אסור לה להיות פה.‬
‫נכון. אבל אני רוצה שהיא תישאר.‬
‫מה המקום הזה?‬
‫את נמצאת בחלימה,‬
‫המקום שאליו באים אנשים כשהם ישנים.‬
‫אז אני ישנה עכשיו? אני חולמת?‬
‫כן, והייתי רוצה לדעת איך מצאת אותי.‬
‫שמעתי אותך מדבר על אחי. הוא פה?‬
‫לא.‬
‫אתה יודע איפה הוא?‬
‫לא.‬
‫אבל אני חושב‬ ‫שאולי הוא עם אחד הסיוטים הנעדרים שלי.‬
‫היא סיוט?‬
‫מה היא רוצה מג'ד?‬
‫אני לא יודע.‬
‫אבל יש לי הרגשה שזה קשור אלייך.‬
‫אליי? למה? מה עשיתי?‬
‫זה לא מה שעשית. זה מה שאת.‬
‫אני מצטערת. אני לא מבינה כלום.‬
‫לא.‬
‫מערבלי חלומות הם על פי רוב בלתי מובנים.‬
‫מה זה מערבל חלומות?‬
‫זה מה שאת.‬
‫את מבינה, אחת לאלפי שנים,‬
‫נולדת בת תמותה עם יכולת חלימה כה חזקה,‬
‫שהיא יכולה לנוע בתוך חלומותיהם של אחרים.‬
‫כפי הנראה, עד לחדר המלוכה שלי.‬
‫רק חיפשתי את אחי.‬
‫אם את יכולה למצוא אותי בחלימה,‬ ‫תוכלי למצוא את אחיך.‬
‫לא משנה איפה גולט הסתירה אותו.‬
‫איך? איך אעשה את זה?‬
‫בינתיים, תמשיכי לחפש את אחיך בעולם הערות.‬
‫מת'יו ישגיח עלייך שם.‬
‫לשירותך, רוז.‬
‫כשהוא איתך, אני איתך.‬
‫והלילה, כשתישני,‬
‫את ואני נלך לחפש את גולט ואת אחיך ביחד.‬
‫בחלומות שלך.‬
‫היא רק סיוט, נכון?‬
‫היא לא יכולה לפגוע בו, נכון?‬
‫מי מהאויבים שלי זה עכשיו?‬
‫ג'וני צער?‬
‫הפנטום של היריד?‬
‫או שדוקטור מוות חזר לחטוף עוד?‬
‫זה החלילן.‬
‫נראה שהוא משתמש בטכנולוגיה קולית מהדור הבא‬
‫כדי לשלוט בכל ילדי האזור.‬
‫נראה שזאת עבודה…‬
‫לסנדמן.‬
‫הגיע הזמן שאשכיב את החלילן לישון.‬
‫אין זכר לחלילן. אין זכר לאף אחד.‬
‫אני חוששת שאיחרנו את המועד. כולם נחטפו.‬
‫חכי.‬
‫את שומעת את זה?‬
‫נגינת החלילן.‬
‫אתה שומע מאיפה היא מגיעה?‬
‫כן.‬
‫את רואה את זה?‬
‫כן, ואני לא אוהבת מה שאני רואה.‬
‫חזור לבסיס, סנדמן.‬
‫אל תדאגי.‬
‫אטפל בזה.‬
‫חולדות!‬
‫חזור לכאן, ג'ד. עכשיו.‬
‫יש יותר מדי חולדות!‬
‫הצילו!‬ ‫-אני מנסה, תחזיק מעמד.‬
‫לא!‬ ‫-ג'ד!‬
‫עזרי לי בבקשה!‬ ‫-ג'ד!‬
‫דודה קלריס?‬
‫דוד ברנבי?‬
‫אני חושב שנפצעתי.‬
‫יש שם מישהו?‬
‫אל תפתחי.‬
‫לא נוכל להשאיר אותו שם.‬
‫בשנייה שתפתחי את הדלת, הוא שוב יברח.‬
‫הוא חייב ללמוד.‬
‫דודה קלריס?‬
‫יש שם מישהו?‬
‫מת'יו?‬
‫יוניטי, היי. זו רוז.‬
‫מה שלומך, יקירתי?‬
‫- סאסקס, אנגליה -‬
‫איך הלך עם סוכנת האומנה? היא הייתה נוראית?‬
‫היא לא הסכימה לומר לנו איפה ג'ד.‬
‫לא, ברור שלא.‬
‫זה היה הופך את זה לקל מדי.‬
‫אבל היא כן סיפרה לנו משהו.‬
‫מסתבר שהורי האומנה של ג'ד‬ ‫היו חברים של אבא שלי.‬
‫אז היא סיפרה לך די הרבה.‬
‫את זוכרת את החברים של אבא שלך?‬
‫לא, אבל אם זה בסדר מבחינתך,‬
‫חשבתי להישאר עוד ואולי…‬
‫כמובן, מותק. כמובן, רוז.‬
‫אפשר?‬ ‫-בבקשה.‬
‫יוניטי, אני מפריעה במשהו?‬
‫יש פה עיתונאי צעיר ומקסים‬
‫שרוצה לראיין אותי על מחלת התרדמה.‬
‫יוניטי.‬
‫אני כל הזמן אומרת לו‬ ‫שישנתי במהלך כל המחלה.‬
‫אני מנתקת עכשיו. תיהני מהפרסום.‬
‫זאת הייתה הנינה שלי, רוז.‬
‫היא בלונדון?‬
‫היא הייתה בלונדון.‬
‫עכשיו היא חזרה לארה"ב. לפלורידה.‬
‫באמת? איפה בפלורידה?‬
‫בעיירה שנקראת קייפ קנדי.‬
‫אתה נשמע לי אמריקאי. היית שם?‬
‫בקייפ קנדי? לא.‬ ‫אבל עכשיו אהיה חייב לבקר שם.‬
‫- האם ראיתם את הילד הזה? -‬
‫הסתדרת עם המדפסת?‬
‫כן.‬
‫מה נראה לך?‬
‫שאני רוצה לך לעזור לתלות אותם בעיירה.‬
‫באמת?‬
‫אוכל לשלם לך עליהם?‬ ‫-כבר שילמת.‬
‫חייבתי יותר מדי על החדר.‬
‫אפשר לראות?‬
‫בוקר טוב!‬
‫אלוהים. רוז!‬
‫תראו אתכם. אני יכולה לקחת כמה?‬
‫מותק. מה את עושה?‬
‫תולה אותם.‬
‫כן, אבל נהיה בחוץ כל היום עם סינדי.‬
‫גם סינדי תוכל לתלות כמה.‬ ‫היא המתווכת שלנו. היא נהדרת.‬
‫תודה, חבר'ה.‬
‫זלדה מציעה שגם אנחנו ניקח כמה.‬
‫תודה.‬
‫נוכל לצאת לרחובות כשלייטה תתעורר.‬
‫היא עדיין ישנה?‬
‫אני רוצה להישאר ככה לנצח.‬
‫גם אני, אבל…‬
‫מה?‬
‫את צריכה להיות בחוץ,‬ ‫לחיות את חייך האמיתיים,‬
‫ולא לעשות סקס רפאים עם בעלך המת.‬
‫אתה לא רוח רפאים, אתה חלום.‬
‫כן.‬
‫התכוונתי לדבר איתך על זה.‬
‫לו הייתי חלום,‬
‫לא הייתי נעלם כשאת מתעוררת?‬
‫אתה לא נעלם?‬ ‫-לא.‬
‫אז מה אתה עושה?‬
‫אני הולך לעבודה. אני מבשל. אני מתאמן…‬
‫אתה הולך לעבודה?‬
‫כן.‬
‫במה אתה עובד?‬
‫סוף סוף בניתי את הבית שלנו.‬
‫אוכל להראות לך?‬
‫בנית את הבית שלנו?‬
‫בואי. אעשה לך סיור.‬
‫השתדלתי לעבוד לפי התוכניות שלך,‬
‫אבל היו כמה פרטים שלא הצלחתי לזכור.‬
‫הוא מושלם.‬
‫מה יש שם?‬
‫החדר הזה עוד לא ממש גמור.‬
‫למה בנית את זה?‬
‫כי זה היה החלום שלנו.‬
‫ועכשיו כששנינו פה, אולי הוא יכול להתגשם.‬
‫איך?‬
‫את צריכה להישאר איתי.‬
‫פה.‬
‫בבית שלנו, כפי שתכננו.‬
‫מותק.‬
‫אתה יודע שבסופו של דבר אצטרך להתעורר.‬
‫את ערה.‬
‫כן.‬
‫את בסדר?‬ ‫-כן.‬
‫מה אלו?‬
‫זה רעיון נוראי?‬
‫לא, בכלל לא.‬
‫כי חשבתי שנוכל לתלות כמה‬ ‫ליד סוכנות האומנה?‬
‫רק כדי להראות לה שאנחנו לא מוותרות.‬
‫לא, נראה לי שהיא קלטה את זה אתמול.‬
‫הייתי כל כך נוראית?‬
‫שאלך לשם ואתנצל?‬ ‫-לא.‬
‫אבל אולי תיתני לי לתלות‬ ‫בצד ההוא של העיירה?‬
‫אדוני, האם אוכל לעזור?‬
‫זה כל מה שיש לנו על רוז ווקר?‬
‫וג'ד ווקר.‬
‫אבל אני חושבת שאתה כבר יודע‬ ‫כל מה שיש בתוכם.‬
‫אולי מלבד…‬
‫אולי מלבד למה היא יכלה‬ ‫להגיע לחדר המלוכה שלי.‬
‫מה נראה לך?‬
‫למה גולט שמה למטרה את אחיה ולא אותה?‬
‫קראת על יוניטי קינקייד?‬
‫ביום שבו כלאו אותך,‬
‫היו אנשים בכל העולם‬ ‫שנרדמו ולא יכלו להתעורר.‬
‫יוניטי קינקייד היא היחידה ששרדה‬ ‫את מה שהם מכנים "מחלת התרדמה".‬
‫ביום שאתה חזרת, היא התעוררה.‬
‫רוז ווקר היא הנינה שלה.‬
‫מה שעשוי לרמוז על כך‬ ‫שההיעדרות שלי גרמה ללידתה של מערבלת.‬
‫זאת לא אפשרות?‬
‫מערבלים הם תופעה שמתרחשת באופן טבעי.‬
‫איש לא יודע למה הם קורים. גם לא אני.‬
‫אבל אני כן יודע שהם לא נגרמים או נוצרים.‬
‫הם פשוט קורים.‬
‫אז כל זה צירוף מקרים? ולא איום שממשמש ובא?‬
‫האינסטינקט שלי אומר שלא,‬ ‫אבל הלילה כשרוז ווקר תישן,‬
‫אני אראה את זה יותר בבירור. אפשר?‬
‫כמובן.‬
‫ניסיתי להיזכר בחברים של אבא שלי,‬
‫אבל אני חושבת שלא היו לו.‬
‫הוא היה טיפוס לא ידידותי.‬
‫את זוכרת חברים לגולף, חברים לשתייה, או…‬
‫מה עוד גברים סטרייטים‬ ‫נשואים עם ילדים עושים?‬
‫אם הם דומים לאבא שלי, הם מנהלים רומנים.‬
‫לכן אימא שלך התגרשה ממנו.‬
‫זו הייתה רק סיבה אחת.‬
‫אולי לאבא שלך לא היו חברים.‬
‫לכן חשבתי להתחיל בשכנים שלו.‬
‫זה היה הבית שלו. הבית שלנו.‬
‫הפעם האחרונה שראיתי את ג'ד‬ ‫הייתה ממש שם, לפני שבע שנים.‬
‫לא ראית אותו מאז?‬
‫כשאימא שלי מצאה עבודה בניו ג'רזי,‬ ‫אבא שלי ניתק איתנו קשר לגמרי.‬
‫הפסיק לשלם מזונות.‬
‫הוא לא נתן לנו להיפגש‬ ‫או אפילו לדבר עם ג'ד.‬
‫אימא שלי תבעה אותו.‬
‫היא לא ויתרה, אבל אני הלכתי לקולג'.‬
‫לא הייתי אחות ממש טובה.‬
‫אבל את מפצה על זה עכשיו.‬
‫אני מנסה.‬
‫פתוח.‬
‫היי, מיס רוביו.‬
‫אני לייטה הול. החברה של רוז ווקר.‬
‫איך אוכל לעזור לך, מיס הול?‬
‫רק רציתי לבוא ולהתנצל על אתמול.‬
‫אני יודעת שהעבודה שלך קשה מספיק‬
‫בלי להצטרך להתמודד עם…‬ ‫היגון של אנשים אחרים.‬
‫כי זה מה שזה היה. זה לא היה קשור אלייך.‬
‫רוז רצתה לבוא, אבל…‬
‫אבל היא מסתובבת ומחפשת את אחיה.‬
‫אני חושבת שהיא באמת‬ ‫רק רוצה לדעת שהוא בסדר.‬
‫אני בטוחה שהוא בסדר.‬
‫יש לך דרך לברר? לבדוק מה שלומו?‬
‫לא תצטרכי לספר לנו.‬
‫אני לא רוצה לסבך אותך,‬ ‫אבל אתם עושים ביקורי מעקב?‬
‫כן. אבל אני לא יכולה סתם…‬
‫לא, אני מבינה.‬
‫אני מצטערת.‬
‫זה כל מה שבאתי לפה להגיד.‬
‫תודה, מיס רוביו, על הזמן שהקדשת לי.‬
‫האישה מסוכנות האומנה רוצה לבוא.‬
‫למה?‬
‫כדי לבדוק מה שלום ג'ד.‬ ‫-מה?‬
‫למה פתאום עכשיו?‬
‫זה… הם עושים את זה. זה דבר רגיל.‬
‫מה אמרת לה?‬
‫לא יכולתי לסרב לה.‬
‫אני יכול.‬
‫תתקשרי אליה.‬
‫בסדר, אני אעשה את זה.‬
‫אתה לא חושב שזה יעורר חשד?‬
‫אם אתה לא רוצה אותו פה, נוכל להחזיר אותו.‬
‫אני לא מחזיר 800 דולרים בחודש.‬
‫תביאי אותו לפה.‬
‫אני אדבר איתו. אוודא שהוא לא יברח שוב.‬
‫לא. אני אדבר איתו.‬
‫תעלה, ג'ד.‬
‫אל תדאג.‬
‫האישה מסוכנות האומנה באה לבדוק מה שלומך.‬
‫אם תתנהג יפה, תוכל לישון במיטה שלך הלילה.‬
‫אבל אם תביך אותנו בפני האישה הזאת,‬
‫אקח אותך בחזרה למרתף.‬
‫אקשור את הידיים שלך לצינורות שם,‬
‫ואשבור כל עצם בגוף שלך.‬
‫אתה מבין אותי, ג'ד?‬
‫אז לך להתנקות.‬
‫קח. אכין לך משהו לאכול.‬
‫כלומר, ניסיתי לברוח.‬
‫נסעתי לניו יורק ישר אחרי הקולג'‬ ‫כדי לפצוח בקריירת ענק בברודוויי,‬
‫לפני שאעבור לסרטים וטלוויזיה, כמובן.‬
‫כמובן.‬
‫אבל את יודעת, בימינו,‬
‫אם אתה לא כבר כוכב קולנוע או טלוויזיה,‬
‫לא תוכל אפילו להשיג עבודה בברודוויי.‬
‫אז כשסבתא שלי מתה‬
‫והורישה לי את הבית המגוחך הזה,‬ ‫חזרתי הביתה.‬
‫אתה מתגעגע לניו יורק?‬
‫לא במידה שחשבתי שאתגעגע.‬
‫קשה מאוד לחיות בניו יורק,‬ ‫והמקום הזה לא כל כך נורא.‬
‫אני אתלה כמה שם.‬
‫אז אולי אם תרצה…‬
‫כן, בהחלט. אתפוס אותך בהמשך.‬
‫מת'יו, זה אתה?‬
‫לא, זה עורב מצוי.‬
‫אני עורב שחור. טעות נפוצה.‬
‫אתה אמיתי?‬
‫טכנית אני חלום, אבל בטח.‬
‫ומורפיאוס צופה עכשיו?‬
‫כן. אני מרגיש אותו באחורי ראשי.‬
‫זאת הרגשה ממש משונה.‬
‫לעזאזל.‬
‫את זקוקה לו?‬
‫לא, אבל הוא אמר שהוא יהיה הלילה כשאירדם.‬
‫שהוא יעזור לי למצוא את אחי.‬
‫זאת התוכנית.‬
‫ואני אהיה פה עד אז אם תצטרכי אותי.‬
‫תודה.‬
‫בשמחה, ילדה.‬
‫…ג'ד ווקר. אם אי פעם תראו אותו‬ ‫או תשמעו עליו, פשוט תסמסו.‬
‫בסדר. תודה.‬
‫מה יש לך שם?‬
‫היי.‬
‫אנחנו מחפשים ילד בשם ג'ד ווקר.‬
‫הוא אמור להיות בן 12.‬
‫כמה זמן הוא נעדר?‬
‫הוא לא ממש נעדר. הוא במשפחת אומנה.‬
‫אבל הסוכנות לא מוכנה לגלות לנו איפה.‬
‫אכפת לך אם אשאיר לי את זה?‬ ‫-לא, בכלל לא.‬
‫נתראה.‬
‫כן, אני מקווה.‬
‫ידיד שלך?‬
‫לא, אבל הוא לקח דף אחד, אז אולי הוא יתקשר.‬
‫אתן לו את המספר שלך.‬
‫את חברה טובה, רוז ווקר.‬
‫הוא מצליח מאוד בבית הספר.‬
‫עוזר במטלות הבית.‬
‫אף פעם לא מתלונן.‬
‫מה היינו עושים בלעדיו?‬
‫נכון, ברן?‬
‫נכון.‬
‫אני ממש שמחה לשמוע את זה.‬
‫אתה נראה טוב, ג'ד.‬
‫אתה נראה מאושר.‬
‫תודה, גברתי.‬
‫אוכל לשבת רגע אחד רק עם שניכם?‬
‫אלה רק כמה עדכונים מנהליים.‬
‫אתה רוצה ללכת לחדר שלך, בן?‬
‫זה די פשוט.‬
‫אני רק צריכה לעדכן את התיק של ג'ד‬ ‫בכל המידע העדכני עליו.‬
‫בית הספר שלו, ביטוח. הדברים הרגילים.‬
‫הוא עדיין לומד בבית הספר היסודי קאלו?‬
‫טוב לראות אותך, מיס רוביו.‬
‫טוב לראות גם אותך, ג'ד.‬
‫שלום. איך אוכל לעזור לך?‬
‫יש לי שאלה אלייך.‬
‫ראית את הילד הזה?‬
‫דודה קלריס ואני‬ ‫רצינו להגיד לך שהתרשמנו מאוד.‬
‫מהדרך שבה הכנסת את הפתק הזה‬ ‫לתיק של הגברת ההיא.‬
‫- בבקשה עזרי לי -‬
‫אני מצטער.‬
‫אתה לא מצטער.‬
‫אבל אתה תצטער.‬
‫איפה כולם?‬
‫בטח כולם הלכו לישון.‬
‫אין הרבה מה לעשות בקייפ קנדי‬ ‫אחרי רדת הלילה.‬
‫או במהלך היום לצורך העניין.‬
‫זה מה שאני אוהבת במקום הזה.‬
‫חשבתי אולי לחזור לגור פה.‬
‫למה? מה תעשי פה?‬
‫אני לא יודעת.‬
‫לפני שאימא שלי מתה,‬ ‫התכוונתי לעשות תואר שני‬
‫ולנסות להיות סופרת.‬
‫אבל אולי זה כמו אתה וניו יורק.‬
‫אלוהים. אני מקווה שלא.‬
‫לא, כלומר, החיים שלך פה.‬
‫יש לך הבית הזה.‬
‫אנשים שאוהבים אותך. יש לך את דולי.‬
‫רוז, את חושבת שאני רוצה להיות פה?‬
‫לנקות אחרי ברבי וקן?‬
‫אל תביני לא נכון, אני מת עליהם, הם נהדרים.‬
‫אבל אם יתקשרו מברודוויי מחר,‬ ‫אני אמכור את הבית המזוין הזה.‬
‫ולא אחשוב שוב על אף אחד מהאנשים האלה.‬
‫לכי לעשות תואר שני,‬
‫תכתבי רומן… עליי,‬
‫אבל תעשי את זה עכשיו, כל עוד‬ ‫אני נראה טוב מספיק לגלם את עצמי בסרט.‬
‫כי זה אף פעם לא היה החלום שלי.‬
‫תחזיק מעמד, חבר.‬
‫אני בדרך.‬
‫הנה היא, בנים.‬
‫הנה היא, עולם.‬
‫הנה רוז!‬
‫"הרימי את המסך‬
‫הדליקי את האורות"‬
‫נגנו, בנים.‬
‫"או שיש לך את זה או שלא‬
‫ובנים, יש לי את זה‬
‫אהבתם את זה?"‬
‫טוב, יש לי את זה.‬
‫טוב, חומד. תקשיב היטב.‬
‫אומר את זה רק פעם אחת.‬
‫אלה לא הפנים האמיתיים שלי.‬
‫ואלה גם לא הפנים האמיתיים שלי.‬
‫האל, תצטרך לעלות לפה ולעזור לי.‬
‫לאימא אין כבר ידיים.‬
‫רוז?‬
‫יש לי מערכת יחסים עם משפט.‬
‫זה היה אחד מהמקרים האלה.‬
‫זו הייתה פגישה מקרית‬
‫שהפכה למשהו חשוב יותר בשביל שנינו.‬
‫כולם יודעים עליי ועל המשפט.‬
‫ועכשיו,‬
‫יש לי העונג להכניס אותו‬
‫לספריית הקונגרס.‬
‫רוז?‬
‫בייב! תפתחי את הדלת, בבקשה.‬
‫תני לי להיכנס למכונית.‬ ‫ברב, זה כבר לא מצחיק.‬
‫מותק! פשוט תפתחי את הדלת.‬
‫ברבי, תפתחי את הדלת. זה כבר לא מצחיק.‬
‫תני לי להיכנס למכונית! ברב!‬
‫בחייך!‬
‫מותק, אני צריך להיכנס למכונית.‬ ‫בסדר? רק תכניסי אותי למכונית.‬
‫למה זה קורה? חשבתי שאנחנו מחפשים את ג'ד.‬
‫אנחנו מחפשים.‬
‫אז למה אני בחלומות של חבריי?‬
‫כי את מושכת את החלומות של אחרים אלייך.‬
‫ברבי, בבקשה! מה עשיתי?‬
‫רק תיזהרי לא ללכת לאיבוד בתוכם.‬
‫קחי רגע. תמצאי את הנתיב שלך.‬
‫אני לא מאמינה.‬
‫סוף סוף אנחנו כאן.‬
‫קשת הדורבן.‬
‫מסענו אכן היה ארוך, מיס ברברה,‬
‫וחברים למסע רבים וראויים‬ ‫מצאנו ואיבדנו לאורך הדרך.‬
‫כל כך הרבה חיים שאבדו, מרטין טנבונס.‬
‫ועל שום מה?‬
‫מלאכת יד של כסף טווי וקוורץ ורוד.‬
‫הדורבן הוא יותר מכך, גברתי,‬ ‫כפי שאת יודעת בעומק נשמתך.‬
‫אז מה זה מערבל חלומות?‬
‫למה זה נועד? מה זה עושה?‬
‫אני מודה שיש שאלות‬ ‫שאפילו לי אין תשובות עליהן.‬
‫אבל אוכל לומר לך שלמערבל‬
‫יש את הכוח‬ ‫לחלום עולמות שלמים או להרוס אותם.‬
‫האם זאת…‬
‫זלדה.‬
‫כשהיא הייתה בגילו של אחיך.‬
‫אימא ואבא אמרו לי ללכת.‬ ‫אז אני פה, בבתי הקברות הישנים.‬
‫אף אחד לא מבין אותי.‬
‫לאף אחד לא אכפת.‬
‫אף אחד לא מבין מלבד שנטל.‬
‫שנטל באה, ומראה לי שהיא אחות הנפש שלי.‬
‫אני והיא גיבורות גותיות,‬
‫כלות סודיות של העבדים חסרי הפנים‬ ‫של הלילה חסר השם‬
‫של טירת תשוקת האימה.‬
‫היא הלכה לאיבוד?‬
‫פה היא מרגישה בבית.‬
‫זה מה שאנשים מחפשים יותר מכול כשהם חולמים.‬
‫בית?‬
‫את יודעת איפה ג'ד מרגיש בבית?‬
‫- האם ראיתם את הילד הזה?‬ ‫בבקשה עזרי לי -‬
‫את מכירה את המקום?‬
‫זה היה בית ילדותנו. תראה.‬
‫הצלחת.‬
‫מצאת את החלום של אחיך.‬
‫כעת נמצא את גולט.‬
‫הוא לא חבר בגלריית הסוררים שלי.‬
‫הוא היריב החזק ביותר‬ ‫שאי פעם התמודדנו איתו.‬
‫מלך הסיוטים.‬
‫והוא בא לקחת אותי ממך.‬
‫אני לא אתן לזה לקרות.‬
‫תודה, סנדמן.‬
‫אבל זה קרב שאני צריכה לנהל.‬
‫רק אני.‬
‫אנחנו נראה.‬
‫ג'ד, חזור, בבקשה.‬
‫מה הצעד הבא שלנו? איך נמצא אותו?‬
‫עצור, מלך הסיוטים,‬ ‫או שאשלח את שניכם לארץ החלומות.‬
‫ג'ד?‬
‫אני שומר הישנים.‬
‫אני האדון של ריבונות החלום.‬
‫אני הסנדמן.‬
‫אתה הסנדמן?‬
‫זה מה שהיא אמרה לך?‬
‫איפה היא? האדונית שלך.‬
‫תתרחקו.‬
‫ג'ד, לא באנו לפגוע בך.‬
‫אתה רוצה אותי. לא אותו.‬
‫אלוהים אדירים. אימא?‬
‫זאת לא אימא שלך, רוז.‬
‫רוז?‬
‫זאת את?‬
‫חיפשתי אותך בכל מקום.‬
‫אימא, זאת רוז. היא ממש גדולה.‬
‫אני מצטער, ג'ד.‬
‫אימא! מה עשית לה?‬
‫ג'ד! ג'ד, תביט בי.‬
‫היא לא אימא שלנו.‬
‫אימא שלנו לא פה, אבל אני פה,‬ ‫ואני צריכה שתגיד לי איפה אתה.‬
‫אני פה.‬
‫לא, ג'די, זה חלום.‬
‫כשתתעורר, איפה תהיה?‬
‫תסתכל. אתה כתבת את זה?‬
‫- בבקשה עזרי לי -‬
‫דוד ברנבי אמר שהוא ישבור כל עצם בגוף שלי.‬
‫מי זה ברנבי?‬ ‫-דודה קלריס לא תוכל לעצור בעדו.‬
‫איפה דודה קלריס ודוד ברנבי?‬
‫הם בבית. הם בהומלנד.‬
‫איפה זה? איפה הומלנד, ג'ד?‬
‫בואי, גולט. חייבים ללכת.‬
‫אני מצטערת, סנדמן.‬
‫הגיע הזמן להתעורר, ג'ד.‬
‫רגע, לא!‬
‫היי שלום, רוז ווקר.‬
‫עצור! עוד לא. ג'ד, תגיד לי איפה אתה.‬
‫רוז?‬
‫רוז!‬
‫את מצפה למישהו?‬
‫לא.‬
‫בוקר טוב.‬
‫אתה מקשה עליי מאוד ללכת הבוקר.‬
‫זה מה שתכננתי.‬
‫תקשיבי לי עד הסוף.‬
‫זה שאת פה, בחלום שלי,‬
‫אומר שמשהו שונה. שמשהו נע ממקומו.‬
‫אז אם את יכולה לבחור להיות פה…‬
‫אולי את יכולה לבחור להישאר.‬
‫תחשבי על זה.‬ ‫נוכל לחיות את החיים שתמיד רצינו.‬
‫ללדת תינוק.‬
‫להקים משפחה.‬
‫לייטה.‬
‫זה חלום.‬
‫הכול אפשרי.‬
‫אלוהים.‬
‫מה קורה?‬
‫- אתר אדם -‬
‫- ברנבי קלריס הום לנד -‬
‫- 1 התאמה מדויקת -‬
‫- ויירגראס 8620‬ ‫הומלנד, פלורידה -‬
‫לייטה, מצאתי אותו. מצאתי את ג'ד.‬
‫מה?‬ ‫-מצאתי את ג'ד.‬
‫רק רגע.‬
‫יש לך מושג איך החיים שלו בעולם הערות?‬
‫בני אנוש לא יכולים לחיות בחלומות.‬
‫כל עוד הוא נשאר שם, לילד לא היו חיים‬
‫או סיכוי לחיים.‬
‫מתעללים בילד הזה.‬
‫הוא סובל.‬
‫את ניצלת את הסבל הזה‬
‫כדי לבנות חלימה שתוכלי לשלוט בה.‬
‫לא היה לי שום רצון לשלוט.‬
‫רק רציתי להיות חלום ולא סיוט.‬
‫לעורר השראה במקום להפחיד.‬
‫זה לא נתון לבחירתך.‬
‫אנחנו לא בוחרים להיברא.‬
‫ואיננו בוחרים את טיבנו.‬
‫זה נכון.‬
‫אבל נוכל להשתנות.‬ ‫-לא.‬
‫כולנו, כל אחד מאיתנו, נולדים עם אחריות.‬
‫אפילו אני לא יכול לבחור‬ ‫להיות משהו שאני לא.‬
‫איש אינו יכול.‬
‫אם זה נכון,‬
‫למה כל החלומות והסיוטים האחרים‬
‫בחרו לעזוב את המקום הזה כשהלכת?‬
‫לא כולנו בחרנו לעזוב, וכמעט כולם חזרו.‬
‫את חושבת שהם חזרו מתוך אהבה?‬
‫או מפני שהם פחדו ממה שתעשה להם‬
‫אם לא יחזרו?‬
‫כי אני לא פוחדת.‬
‫את צריכה לפחד.‬
‫מטרתו של סיוט היא לחשוף את פחדיו של החולם,‬
‫כדי שיוכל להתמודד איתם.‬
‫אולי כמה אלפי שנים באפלה יחשפו את פחדייך.‬
‫זה עדיף על פני לגרום לאחרים לפחד.‬
‫אפילו סיוט יכול לחלום, אדוני.‬
‫את סבורה שהעונש שלה אינו הוגן?‬
‫פעם הייתי משהו אחר.‬
‫לפני שאתה הפכת אותי לספרנית שלך.‬
‫כולנו משתנים, אדוני.‬
‫אולי אפילו אתה. יום אחד.‬
‫לוסיאן, אני מבין שבהיעדרי‬
‫נאלצת לקבל החלטות במקומי,‬
‫ואני אסיר תודה לך.‬
‫אבל חזרתי.‬
‫את רשאית לחזור לספרייה.‬
‫אתה בטח ג'ד.‬
‫אחותך שלחה אותי.‬
‫אחותך, רוז.‬
‫אסור לך להיות פה.‬
‫אחי הקטן ג'ד, הוא גר איתם.‬
‫הוא בפנים? הוא בסדר?‬
‫- פתולוג -‬
‫לא היה עוד מישהו בפנים.‬
‫רק שני הקורבנות הבוגרים.‬
‫איפה שאחיך לא יהיה, הוא לא כאן.‬
‫אז איך אתה מכיר את אחותי?‬
‫אני לא מכיר.‬
‫אבל אני ממש מצפה לפגוש אותה.‬
‫תרגום כתוביות: זיוית אוריין‬