NETFLIX-SARJA
LUKU 6: SISARENI SIIPIEN HAVINA
Varo!
Anteeksi. Hieno koppi tosin.
Kiitos.
Franklin.
Tule jo. Mitä odotat?
Mitä teet?
Ruokin puluja.
"Jos teet sitä liikaa, mitä saat?"
"Paksuja puluja."
Se on Maija Poppasesta. Oletko nähnyt?
En.
Okei, mikä on vialla?
Mitä tarkoitat?
Näen, että jokin on vialla. Katso nyt itseäsi.
Istut täällä, murjotat, syötät puluja.
Se ei ole tapaistasi.
Ei. Ehkä se ei ole.
En tiedä, mikä on vialla, mutta…
Olet oikeassa.
Jokin on vialla.
Kun minut vangittiin, mielessäni oli vain yksi asia.
Kosto.
Se ei ollut niin tyydyttävää kuin odotin.
Sillä välin valtakuntani oli romahtanut.
Tavarani oli varastettu ja hajallaan.
Niinpä lähdin matkalle etsimään niitä.
Ja löysin ne.
Nyt olen voimakkaampi kuin ikuisuuksiin.
Mutta silti…
Olet täällä syöttämässä puluja.
Siihen saakka -
minulla oli tavoite.
Omaa tehtävääni suurempi tarkoitus, ja yhtäkkiä se oli ohi, ja…
Tunsin itseni petetyksi.
Pettyneeksi.
Tyhjäksi.
Onko siinä järkeä?
Olin varma, että kun saan kaiken takaisin, se tuntuisi hyvältä.
Mutta oloni on huonompi kuin aloittaessani.
Tuntuu kuin…
Ei miltään.
Siinä.
Itsepä kysyit.
Olisit voinut soittaa.
En halunnut huolestuttaa.
Uskomatonta.
Anna kun kerron jotain.
Sanon tämän vain kerran, joten keskity.
Olet puhtaasti tyhmin,
itsekeskeisin, säälittävin ihmisenkaltainen henkilöitymä -
tällä ja kaikilla muilla tasoilla.
Kierit itsesäälissä, kun pikku pelisi on ohi,
eikä sinulla ole munaa etsiä uutta.
Olet yhtä paha kuin Intohimo.
Ei, pahempi.
Tuliko mieleesi, että olisin huolissani sinusta?
En ajatellut, että… -Aivan.
Et ajatellut.
Varokaa!
Vau.
Olet yhtä hyvä kuin ystäväsi.
Hän ei ole ystäväni, hän on veljeni. Ja idiootti.
Ruokin vain lintuja.
En voi jäädä koko päiväksi. Minulla on töitä.
Voit tulla mukaani, tai voit jäädä tänne mököttämään.
Taidan tulla mukaasi.
Älä minun takiani.
Hei, ennen kun menet, voisinko nähdä sinut uudestaan?
Toki, Franklin. Näet minut uudelleen.
Oikeasti?
Pian.
Okei, hienoa.
Otan numerosi ja…
Odota, miten tiesit…
Tule, Franklin! Pelaatko vai et?
Katso!
Nam!
Ottaisin kaksi.
Ei minulle, kiitos.
Ne ovat terveellisiä.
Ei ole nälkä. -Voit syödä myöhemmin.
Vain yksi. Kiitos.
Ole hyvä. Se on lahja.
Kiitos.
Kilttiä.
Herkullista.
Mitä?
Olet hyvä tuossa.
Omenoissa?
Ihmisten kanssa.
Ota haukku?
Ei, kiitos.
Oletko nähnyt muita palattuasi?
Oletko sinä?
Söimme illallista kerran, kun olit poissa.
Kaksoset olivat hilpeinä.
Intohimo ainakin.
Varmasti, koska olin poissa.
Enpä tiedä.
Luulen, että Intohimo kaipasi sparraajaansa -
pöydän toisella puolen.
Kuulitko tuhlaajapojasta?
En.
Yhä kateissa.
Teitä molempia kaivattiin.
"Miten voit, sisko?"
"Mitä sinulle kuuluu?"
Hyvää, Uni. Kiitos kysymästä.
Miten voit, siskoni?
Mitä sinulle kuuluu?
Olen huolissani veljestäni.
Ja nautin tästä omenasta.
Kuuletko?
Tiedän tämän kappaleen.
En ole kuullut sitä 200 vuoteen.
Tule.
Ei. Älä lopeta.
Pahoittelut metelistä.
Ei Schubert ole meteliä.
Jatka vain.
En voi. Hän ei saanut sitä valmiiksi.
Meillä on vain katkelma.
Anteeksi, olen Harry.
Tiedän, kuka olet.
Tiedätkö, kuka minä olen?
Ei. Ei vielä. Ole kiltti.
Aika on tullut.
Voinko…
Haluan sanoa yhden asian, jos sopii.
Totta kai.
Kuule Israel! Herra meidän Jumalamme, Herra on yksi.
Onneksi lausuin šeman.
Isäni aina sanoi, että se takaa paikan Taivaassa.
Jos uskoo Taivaaseen.
Näytän niin vanhalta.
Niin tyhjältä.
Olen siis kuollut.
Mitä nyt?
Nyt saat tietää.
Oletko valmis?
Hän oli suloinen, eikö?
Suloinen? En tiedä.
Ehkä.
Sisareni…
Niin?
Kun minut vangittiin, he eivät halunneet minua.
Vaan sinut.
Tiedän.
Mitä teet?
Otan kengät pois.
Sinunkin kannattaisi.
On hyvä koskettaa Maata paljain jaloin.
Se maadoittaa.
Tule. En halua myöhästyä seuraavasta.
Hei, Sam.
Hei. Anteeksi. Tunnemmeko?
Voi ei.
Ei, ei.
Minun pitää puhua vaimolleni nopeasti.
Sam…
Et ymmärrä.
Lentojemme tiedot ovat puhelimessani.
Annan hänelle koodin.
Olen pahoillani, Sam.
Mutta olemme häämatkalla.
Aikasi on tullut.
Sam?
Tulehan.
Sam!
Miten teet sen?
Minkä? -Tämän.
Miten käyt kaikkien luona?
Minulla on työ. Ja teen sen.
Kun ensimmäinen elävä olento eli, olin siellä.
Kun viimeinen elävä olento kuolee, nostan tuolit,
sammutan valot ja -
lukitsen universumin perässäni, kun lähden.
Enkä käy kaikkien luona.
On poikkeuksia.
Hullu Hettie.
Ja sitten on sinun ikuisuusprojektisi.
Miten hän pärjää nykyään?
Kuka? Hob Gadling?
En tiedä. En päässyt viime tapaamiseemme.
Hän haluaisi varmasti nähdä sinut.
Minua ei koskaan haluta kohdata.
Eikö se vaivaa sinua?
Luulin ennen, että minulla on perheen vaikein työ.
Niinkö?
He pelkäävät Päivätöntä,
mutta astuvat sinun valtakuntaasi joka yö peloitta.
Vaikka minä olen paljon sinua kauheampi.
Aluksi kaikki meni hyvin.
Kuoleminen ja eläminen olivat uusia asioita,
jotka ihmiset tekivät samalla innolla kuin muutkin uudet asiat.
Jonkin ajan jälkeen se kävi vaikeammaksi.
Mutta jatkoit.
Mietin luovuttamista.
Lähtemistä.
Siitä on kauan aikaa, ennen tätä maailmaa.
Se alkoi vaivata minua.
Muutuin kovaksi ja laskelmoivaksi.
Ihmiset iloitsevat syntymästä kuin olisivat tehneet sen itse.
Mutta he hermostuvat, loukkaantuvat ja järkyttyvät, kun kuolevat.
Lopulta opin, että he tarvitsevat vain -
kauniita sanoja ja ystävälliset kasvot.
Kuten alussa.
Hei.
Hei, tyttönen.
Onko sinulla nälkä?
Äiti hakee sinulle pullon.
Niin. Pahoin pelkään.
Siinä oli kaikki, pikkuinen.
Kaikki, mitä saat.
No niin kulta. Lounasaika.
Voimme mennä.
Syödään vähän,
sitten ehkä toiset torkut äidin mieliksi.
Sitten ehkä puistoon?
Kultaseni?
Mietin ihmiskuntaa.
Heidän asenteensa lahjaasi kohtaan on niin outo.
HOIVAKOTI
Miksi he pelkäävät Päivätöntä?
On yhtä luonnollista kuolla kuin syntyä.
Ihmiset eivät ehkä ole valmiita saamaan lahjaani.
Mutta annan sen kuitenkin.
Olosuhteista huolimatta.
Lopussa jokainen meistä on yksin.
Päivätön on kaukana ja matka on vaikea.
Useimmat arvostavat ystävän seuraa.
Nyt on hassua miettiä mennyttä.
Ajattelin ennen, että minun pitää tehdä tätä yksin.
Niin teetkin.
En.
Lopulta olen täällä heidän kanssaan.
Pidän heidän kädestään kiinni ja he minun.
En ole yksin, kun teen työtäni.
Etkä sinäkään ole.
Mieti sitä.
Ainoa syy, miksi olemme edes olemassa,
sinä ja minä, Intohimo ja Epätoivo,
koko perhe.
Olemme täällä palvelemassa heitä.
Ei tarvita tavoitteita tai tehtäväämme suurempaa tarkoitusta.
Tarkoituksemme on tehtävämme.
Olemme täällä heitä varten.
Kun ymmärsin sen,
tajusin, että tarvitsen heitä yhtä paljon kuin he minua.
Olen nähnyt niin monia siistejä asioita,
ihmisiä ja maailmoja.
Olen oppinut niin paljon.
Monet eivät rakasta työtään.
Joten olen todella onnekas.
Kuule, minun pitää jatkaa pian.
Opetit minulle jotain, minkä olin unohtanut.
Kiitos, siskoni.
Sitä varten perhe on, pikkuveli.
Syötä tänne!
Viimeinen tapaaminen, sitten pitää mennä.
Minäkin olen myöhässä tapaamisesta.
Kerro terveisiä.
Franklin!
Pitää mennä.
Näitkö tuon?
Auto oli näin lähellä osua minuun.
Näin lähelläkö?
Niin.
Tule. Näytän sinulle jotain.
Selvä.
Nähdään, Uni.
Pidähän yhteyttä.
Tulehan sitten.
Mitä odotat?
Hyvä on.
En näe, mitä hyötyä tästä on.
Ainakin minä tapaan heitä.
Ehkä olisi hyvä, että näkisit heidät heidän ehdoillaan -
omiesi sijaan.
Penniolut minulle ja toinen veljelleni, jos suvaitsette.
Tietysti.
Kiitos. Ole hyvä.
Tämä on kamalaa.
Kuninkaan kolmas henkivero kolmeen vuoteen.
Mitä muuta olisimme voineet?
Kun Ball ja Tyler tapettiin,
työmiehen henki kuoli heidän mukanaan.
Meillä on sota, rutto ja kaksi pirun paavia riidoissa.
Maailmanloppu tulee kohta, muista se.
Keijudelegaatio tuli luokseni eilen.
He puhuvat hylkäävänsä tämän tason lopullisesti.
Uni. Kuuntele ihmisiä.
Juo juomasi.
Pitää palauttaa laki ja järjestys.
Meidän pitää vastustaa näitä rosvoja.
…laittoi jotain uuniin.
Joten mies työnsi kätensä mekon alle.
Ja vaimo sanoi: "Metsästätkö jäniksiä taas, munkki?"
Piers Plowman.
Sitä ihmiset haluavat, Geoffrey. Eivät likaisia riimejä pyhiinvaeltajista.
Edmund, pidän riimeistä.
Ja pidän tavernatarinoista.
Olen nähnyt kuoleman.
Puolet kylästäni kuoli mustaan surmaan.
Taistelin Burgundissa.
Tiedän kyllä, mitä kuolema on. Se on -
tyhmää.
Olet hölmö, Hob.
Ei kenenkään tarvitse kuolla.
Ihmiset kuolevat vain, koska kaikki tekevät sitä.
Menette vain virran mukana.
Mutta en minä.
Olen päättänyt.
En aio kuolla.
Hobs, kuolema noutaa jokaisen.
Et tiedä sitä. Ehkä minulla käy säkä. Aina on eka kerta.
On niin paljon tehtävää, niin paljon nähtävää.
Naisia naitavana. Olutta juotavana. Ihmisiä, joiden kanssa juoda.
Miksi kukaan järkevä olento haluaisi tätä ikuisesti?
Voisit ottaa selvää.
Miten?
Voin suoda hänelle toiveensa.
Tee se, ja hän rukoilee kuolemaa sadan vuoden sisään. Lupaan sen.
Tästä tulee mielenkiintoista.
Mitä teet kaikella sillä elämällä?
Etsin parempia ystäviä, se on varma.
Kerrotko sinä vai kerronko minä?
Minä teen sen.
Hyvä on, pikkuveli.
Hyvä on.
Kuulinko oikein, ettet aio kuolla koskaan?
Kyllä, juuri niin.
Sinun pitää kertoa, millaista se on.
Tavataan täällä uudelleen, Robert Gadling.
Tässä White Horse -tavernassa sadan vuoden päästä.
Sata vuotta ja olen paavi Urbanus.
Älä heistä välitä.
Sadan vuoden kuluttua, tänä päivänä?
Nähdään sitten Herran vuonna 1489.
Kuka tuo oli, Hobsie?
Ei aavistustakaan.
Mutta kysyn sadan vuoden päästä.
Mistä tiesit, että olisin yhä täällä?
Kuka olet?
Velho? Pyhimys?
Demoni?
Teinkö kaupat paholaisen kanssa?
Et.
Miksi en sitten ole kuollut jo kauan sitten?
Onko tämä jokin peli?
Ei ole.
Mutta miksi?
Kuka olet?
Miksi olet täällä?
Koska olen kiinnostunut.
Minustako?
Kokemuksestasi.
Mitä minun pitää tehdä? -Ei mitään.
Elät elämääsi kuten haluat.
Sitten tänä päivänä, joka sadas vuosi, tapaamme.
Koska haluat tietää, millaista se on.
Hyvä on. Kerron.
Se on aivan mahtavaa.
Kaikki muuttuu.
Millä tavalla?
Savupiiput.
Savu ei enää kirvele silmiä koko ajan.
Ja nyt meillä on nämä pienet liinat nenää varten.
Ennen vanhaan käytimme hihaa.
Ja pelikortit.
Mitä keksittekään seuraavaksi?
Toivottavasti jotain kirppuihin.
Mutta mitä olet tehnyt nämä sata vuotta?
Samaa kuin ennen. Sotilaselämää pääasiassa.
Vähän ryöstelyä, jos en löytänyt sotaa.
Mutta nyt olen vaihtanut alaa.
Painamista.
Ei tarvitse kuulua kiltaan, vielä.
Ehkä sille ei ole kysyntää ja työ on rankkaa,
mutta se voittaa maassa toukille mätänemisen.
Haluat siis yhä elää?
Ilman muuta.
Sadan vuoden päästä?
Niin.
Et kertonut, kuka olet.
Kit, teemasi, kuten sen ymmärsin, on tämä: taiteen ja unelmien vuoksi -
joutuu ehkä turvautumaan pimeimpiin voimiin.
Näin on.
Ystäväni!
Istu alas.
Pyysin pari pulloa hyvää viiniä meille.
Aloitin ne jo.
Hei, Hob.
"Hob?"
Siitä tulee vanhat ajat mieleen.
Olen nyt Sir Robert Gadlen, vanha muukalainen.
Oletan, että olet ollut onnekas.
Jumalat ovat hymyilleet minulle, kuten koko Englannille,
jossa kukaan ei ole maaorja.
Hirvipasteija?
Eikö? Ne ovat hyviä.
Katsotaanpa.
Viimeksi olin töissä Billy Caxtonilla.
Tienasin kultaa ja sijoitin sen Henry Tudorin laivanveistämöön.
Siitä rikastuin.
Sitten menin pohjoiseen ja palasin poikanani.
Kahdesti jo.
Lisää viiniä.
Kun lihava Henry vaihtoi luostareihin, ostin tilani -
ja reilu kultalahja kruunulle varmisti -
ritariuden.
Eikä siinä kaikki.
Eleanorini ja pikku Robyn.
Ensimmäinen poikani yli 200 vuoteen, josta tiedän.
Hassua.
Tällaiseksi Taivaan aina kuvittelin, silloin ennen.
Kaduilla on turvallista. Ruokaa on tarpeeksi. Hyvää viiniä.
Elämä on niin rikasta.
Jumaliste! Osaisinpa kirjoittaa kuin sinä.
Kun kirjoitit Faustista: "Jumalan puoleen? Ei hän sinua rakasta."
Will, istu alas.
"Jumala, jota palvelet, on omat halusi,
joissa näkyy Beelzebubin rakkaus.
Hänelle rakennan alttarin ja kirkon,
ja tarjoan vastasyntyneiden haaleaa verta."
Hyvä!
Antaisin mitä vain lahjakkuudestasi.
Antaa ihmisille unelmia, jotka eläisivät pitkään minun jälkeeni.
Tekisin kaupat, kuten Faustisi, siitä siunauksesta.
Kuka hän on?
Hän on Will Shaxberd. Näyttelee vähän. Kirjoitti näytelmän.
Onko hän hyvä?
Ei, ihan paska.
Mutta kaveri hänen vieressään jalka paketissa -
on hyvä näytelmäkirjailija.
Joka tapauksessa, säästin parhaan viimeiseksi.
Itse kuningatar nukkui talossani tänä kesänä.
Se tuli kalliiksi.
Oletko Will Shaxberd?
Olen. Olemmeko tavanneet?
Olemme, mutta hereillä ihmiset unohtavat.
Kuulin sinun puhuvan.
Tekisitkö loistonäytelmiä?
Loisitko uusia unelmia kirvoittamaan ihmisten mieliä?
Onko se tahtosi?
On.
Jutellaan.
Haluatteko yhä lampaan?
Kyllä. Anna lammas.
Koko elämä edessä.
Ja ainoa suunta on ylöspäin.
Älkää niin helposti pitäkö ruttoja, paloja ja tulvia -
Herran tuomiona syntiemme tähden.
He tienaavat enemmän almuilla kuin rehellisellä työllä.
En suosittele sitä lainkaan.
Ettekö halua mitään?
Ei, kiitos. Odotan…
Irti minusta!
Helvetin mäntti. Pois tieltä!
Palaa ilotaloon muun roskasakin pariin.
Anna hänen olla. Hän on vieraani.
Tiesin, että tulisit.
Tiedätkö, kuinka nälkä voi olla?
Jos ei kuole, mutta ei syö?
Menetin kaiken.
Maani. Kultani.
Eleanorini.
Hän kuoli synnytykseen.
Vauva myös.
Poikani Robyn kuoli tavernatappelussa 20-vuotiaana.
En käynyt ulkona sen jälkeen.
Minut yritettiin hukuttaa noitana.
Elin siellä 40 vuotta, itsevarmana.
Pelastin nahkani.
Sitten meni huonommin.
Ja aina vain huonommin.
Olen vihannut joka sekuntia viimeiset 80 vuotta. Joka ikistä.
Tiedätkö?
Haluatko yhä elää?
Oletko hullu?
Kuolema ei kannata. Minulla on paljon, minkä vuoksi elää.
Voimmeko nyt tilata? Koska syön kohta pöydän.
WHITE HORSE -TAVERNA 7. KESÄKUUTA 1689
Kuulin toissa viikolla hauska jutun.
Kaveri sanoi:
"Jos Ranskan aateliset ja kansa pelaisivat krikettiä -
kuten me, heillä ei olisi tätä ongelmaa."
Ensin siirtomaat, nyt Ranska.
Vallankumous tapahtuu seuraavaksi täällä.
Olen kätkenyt rahaa ympäri maailman.
Heti kun ilmenee ongelmia, minä häivyn.
Sillä välin…
Olen kuljetusalalla.
Laivoilla viedään englantilaisia puuvillatuotteita Afrikkaan,
otetaan sieltä lasti täyteen neekereitä.
Sama laiva vie heidät Atlantin yli.
Sitten se tuo tänne raakapuuvillaa, tupakkaa ja sokeria.
Mitä?
Ihmisen ei pitäisi orjuuttaa toista.
Niin vain tehdään.
Ehdotan, että etsit itsellesi uuden alan, Robert Gadling.
Neuvotko minua?
Neljänsadan vuoden jälkeen?
Entä "elät elämääsi kuten haluat"?
Valinta on sinun.
Mutta otatko sen valinnan pois toisilta?
Harkitsen neuvoasi.
Näin Kuningas Learin eilen.
Rva Siddons oli Goneril. Idiootit tekivät lopusta onnellisen.
Se ei kestä.
Hienot tarinat palaavat aina alkuperäiseen muotoonsa.
Se tyyppi, Will Shakespeare.
Hänestä tulikin ihan kelpo näytelmäkirjailija.
Teitkö hänen kanssaan sopimuksen?
Ehkä.
Millaisen? Hänen sielustaanko?
Ei mitään niin alkeellista.
Olemme tavanneet täällä nyt 400 vuotta,
ja on vielä paljon, mitä en tiedä.
Kuka olet? Oikeasti?
Mikä nimesi on?
Voisin kysyä teiltä samaa, hyvät herrat.
Älkää suotta nousko.
Nämä ovat Michael ja Tobias.
Salakuljettajia.
He kyllä mielellään hankkivat lisätuloja viiltämällä kurkkuja.
Jos liikutte, he viiltävät teidän.
Näillä Lontoon kulmilla tarinoidaan,
että Paholainen ja vaeltava juutalainen tapaavat kerran vuosisadassa tavernassa.
Kaksi vuotta sitten, kuolleen miehen paidasta,
löysin tämän.
Onko tuo muka minä?
Näytän kamalalta. Sinä pahemmalta.
Palaat tähän pubiin joka sadas vuosi,
teet sopimuksia, jaat lahjoja, kuolemattomuutta,
jonka annat nyt minulle.
No. Eikö teillä ole mitään sanottavaa?
En ole Paholainen.
Enkä minä juutalainen.
Pahus.
Mitä olentoja sitten olette?
Kuka kysyy?
Olen Lady Johanna Constantine.
Seuratkaa minua. Vaununi odottavat.
Näen, että voitte kertoa minulle paljon.
Voin oppia paljon.
Ei.
Enpä taida.
Nouskaa ylös.
Odota.
Ei.
Et sinä.
Anteeksi.
Mitä teit hänelle?
Näytin hänelle vanhoja aaveita.
Sinun ei olisi tarvinnut puolustaa minua.
Selvästikään.
En halunnut juoda yksin sadan vuoden päästä.
Etsisimmekö toisen pubin loppuillaksi?
Hän on voinut kertoa muille tapaamisesta.
Et ole turvassa.
Olen täysin turvassa.
En voi kuolla, muistatko?
Kyllä, mutta sinua voidaan satuttaa tai sinut voidaan vangita.
Meidän on varottava.
Aina.
Sadan vuoden päästä?
Sadan vuoden.
Rakuunarykmentissä ensi kertaa kornetin tapasin
Annoin lahjan epätoivotun
Ja hänen hopealusikkansa varastin
Pelästytitte, herra.
Hetken luulin, että olette itse Jack.
En.
Tiedän sen. Kunhan kiusasin.
Haluaisitko ostaa tytölle huikan olutta?
Ja ehkä hetken haureutta?
Antaisit meille kyytiä kangellasi.
Enpä usko.
Sinussa ei taida olla miestä siihen.
Lou!
Osta itsellesi juoma.
Jospa sitten yhden.
Unohda Lipittäjä-Lou.
Lipittäjä-Lou. Siksikö häntä kutsutaan?
Täällä häntä kutsutaan Lasaretiksi.
Miksi?
Koska hän on siellä usein -
ja lähettänyt monta miestä sinne.
En tiedä hänen oikeaa nimeään. -Louise Baldwin.
Hänen isänsä oli armeijassa.
Serkkunsa raiskasi, hedelmöitti ja hylkäsi hänet,
kun hän oli vielä lapsi.
Miten tiedät tuon kaiken?
Kuppisi on tyhjä. Tarvitset lisää viiniä.
Tunsit Lady Johannan ja tunnet Lipittäjä-Loun.
Taidat tuntea kaikki?
Näin hänet uudelleen.
Kenet? Lady Johannan?
Hän suoritti tehtävän puolestani ja onnistui kiitettävästi.
Se saattaa olla ainoa 500 vuodessa oppimani asia.
Ihmiset ovat lähes aina parempia kuin sitä luulee.
En minä, tosin. Olen ennallani.
Luulen, että olet muuttunut.
Ehkä olen oppinut jotain virheistäni. Mutta -
se ei estä minua tekemästä niitä.
Ehkä sinä olet muuttunut.
Miten niin?
Luulen tietäväni, miksi tapaamme yhä vuosisata toisensa jälkeen.
Emme siksi, että haluat nähdä, olenko valmis kuolemaan.
En usko, että olen koskaan.
Sinun pitäisi tietää se jo.
Olet täällä siis muusta syystä.
Ja mikä se mahtaa olla?
Ystävyys.
Olet yksinäinen.
Että kehtaat…
Ei, en tarkoita… -Sinä -
kehtaat vihjata, että kaltaiseni tarvitsisi toveruuttasi.
Kyllä. Niin kehtaan.
Sitten lähden ja todistan, että olet väärässä.
Kuule. Olen täällä sadan vuoden päästä.
Jos sinäkin olet, se johtuu ystävyydestä.
Ei mistään muusta, onko selvä?
Helvetti.
Thatcherin kunnallisvero.
Vallankaappaus tulee…
He tienaavat enemmän kortistossa -
kuin rehellisellä työllä.
…mekon alle.
Ja vaimo sanoi: "Metsästätkö jäniksiä taas, pastori?"
Haittaako jos…
Itse asiassa odotan jotakuta.
Viski, kiitos.
Tarkenna vähän, meillä on nyt lista.
Mikä on vanhinta?
Meillä on Glen Grantia, isäsi ikäistä.
En ole niin nuori.
Odotatko jotakuta?
Minulle tehtiin ohari.
Riitelimme. Viimeksi, kun olimme täällä.
Se oli minun vikani.
Voisinpa sanoa, että olin silloin kännissä, mutta olin vain idiootti.
Olen nähnyt monien ystävien riitelevän pubissa.
Useamman nauramassa sille yhdessä myöhemmin.
Ehkä sadan vuoden päästä.
Teidän pitää löytää uusi pub silloin.
Paikka on myyty tekemään tilaa uusille kerrostaloille.
Valtuusto yrittää estää sen,
mutta jos on tarpeeksi rahaa,
voi täällä tehdä, mitä tahtoo.
Otatko toisen? Sillä välin kun odotat.
Kiitos.
PÄÄSY KIELLETTY
Olet myöhässä.
Olen anteeksipyynnön velkaa.
Olen kuullut, että on epäkohteliasta odotuttaa ystävää.
Kuuntele, rakas sisarus.
Minä tässä, Intohimo.
Seison galleriassani ja pitelen sinettiäsi.
Veljemme on päässyt ulos häkistään.
Suunnitelmamme epäonnistui.
Mutta älä huoli. Minulla on uusi.
Tekstitys: Maarit Hirvonen