СЕРІАЛ NETFLIX
РОЗДІЛ 4: НАДІЯ В ПЕКЛІ
У нього багато імен.
Авернус, Тартар, Царство Аїда —
диявольський регіон, який ви звете Пеклом.
То Пекло існує?
Існує. Для декого.
Це означає, якщо ти в нього не віриш, воно для тебе не існує?
Ти в це вірив? Коли був людиною?
Так.
І я геть не очікував, що в Пеклі буде холодно.
То куди нам?
Пропоную йти за грішниками.
Ти мусиш приносити власний вогонь у Пекло?
БАФФАЛО, НЬЮ-ЙОРК
Ви в порядку?
Начебто так.
-Давайте допоможу. -Дякую.
Пробачте мені.
Це цілковито моя провина.
Я десь загубив свої капці.
Ось вони.
Ви дуже люб'язна.
Гадаю, я вдягся не по погоді.
Слухайте, якби все залежало від мене, я б із піжами не вилазила.
Ви живете поблизу? Чи…
Ні, я…
Взагалі-то, я уявлення не маю, де я.
Я можу… Вас кудись підкинути?
Із радістю вас підвезу.
Не хочу нав'язуватися.
Ви не нав'язуєтеся. Чесно.
Куди вас відвезти?
Знаєте, де знаходиться Мейхью?
Це по дорозі. Я живу в Камберленді. Я — Розмарі.
Привіт, Розмарі. Я — Джон.
Дуже приємно, Джоне.
Ходімо, познайомлю вас із Сюзі.
-Хто така Сюзі? -Мій ротвейлер.
Ми не прокрадатимемося за ними?
Король не може ввійти до володінь іншого монарха без запрошення.
Існують певні правила, протоколи, яких потрібно дотримуватися.
Перед входом зупинився.
Коло брами проклятих.
Хто — розпусник чи убивця?
Хто мовчить, закляк, затих?
У нас місце є для всіх.
Доки час не спинить біг.
Вітаю, Сквоттерблоте.
Я прошу про аудієнцію з твоїм володарем.
А ти в нас хто?
Я — Король Снів.
Володар Королівства Кошмарів.
Слухаюся, паяцику.
І де ж твоя корона?
Думай, що говориш, демоне.
Володар Пекла не пробачить того, хто ображає почесного гостя.
А я гість цього королівства, бо я монарх у власному.
То де твій рубін?
Скористатися ним, щоб кошмарити твої сни?
І час, коли ти не спиш, теж?
Чи, може, ти все ж відчиниш ворота Пекла й впустиш нас?
А зараз відведи нас до палацу.
Перед входом зупинився.
То ви живете в Мейхью?
Уже ні.
Там… мої речі.
То ви жили в Мейхью?
Так. Пару років тому.
Ми багато переїжджали через роботу моєї матері.
Чим вона займається?
Насправді, вона померла, зовсім недавно.
О, Джоне…
Це трапилося геть недавно, тож я все ще трохи…
Звісно.
Мені дуже прикро, Джоне.
Боюся, вона була не дуже хорошою людиною.
Жахливо казати такі речі, правда? Навіть якщо це й правда.
Ні. Моя мати теж така.
Справді? І чим вона займається?
Вона дивиться новини по кабельному. Цілими днями.
Усе її заняття.
А ваша? Що робила, як була жива?
За життя
моя мати була дуже успішною злодійкою.
-Справді? -Боюся, що так.
І що вона крала?
Це грубо? Питати таке? Вибачте.
Та ні, зовсім ні.
Вона крала що завгодно.
Крала картини. Крала прикраси. Імена інших людей.
Саме тому ми й переїжджали весь час.
Тому вона й брехала про все.
Навіть мені.
Може, вона намагалася вас захистити.
Судячи зі сказаного, ви також мати.
Дві дівчинки. Саманта, Сара.
Розмарі, можна вас дещо спитати?
Звісно.
Ви обманюєте?
Саманту й Сару?
У нашій сім'ї брехуном був їхній батько.
Ми були одружені вже десять років,
коли я дізналася, що в нього були інша дружина й дитина в іншому місті.
-Боже мій. -Так.
Думаю, брехня може бути найгіршим, що можна заподіяти іншій людині.
Я живий цьому доказ.
Впевнена, що ваша мама вас любила й пишалася вами.
Вона пробачила мені в самому кінці.
-За що? -За те, що вкрав у неї.
-Що ви вкрали? -Рубін.
Несхожий на інші. Якого ще світ не бачив.
Вона здала мене поліції, і мене кинули за ґрати.
-За те, що вкрали рубін? -І за підпал.
І вбивство.
За всю бійню. Та інші речі.
Проблемою у володінні рубіном було те,
що всі весь час намагалися його в мене забрати.
Я був просто вимушений робити те все.
Ви вбивали людей?
Вони були поганими.
Не такими, як ви та Сюзі.
Чи не так, Сюзі?
Чи не так, солоденька?
Ти знаєш, де ми?
Тут ландшафт змінюється згідно примх Вранішньої зорі.
«Вранішньої»?
Тобто нам доведеться пробути цілу ніч у цій дірі…
Люцифер Вранішньої зорі.
Тобто диявола?
Повелителька Пекла — більше, ніж диявол.
Тобто ви знайомі?
І вже дуже давно.
Коли ми познайомилися, Люцифер була ще янголом, Самаелем.
Я й забув, що диявол колись був янголом.
Не просто янголом.
Найпрекраснішим, наймудрішим і наймогутнішим із янголів.
За винятком Творця, Люцифер, мабуть, є наймогутнішою сутністю.
Могутнішою за тебе?
Набагато. Особливо зараз.
«Особливо зараз»?
Востаннє я був тут у статусі шановного гостя.
Зі своїм почтом.
Цього разу я прийшов без запрошення
і без своїх регалій.
Але ж ти досі Сон Безмежний, авжеж? І ти повернув свій пісок.
Щось не так?
Сквоттерблот. Він зник.
Гаразд, тільки без паніки.
Я зараз злечу повище й озирнуся.
Ні-ні. Я передумав.
Сюди.
Хіба це схоже на дорогу до палацу?
Демони мають сто причин на те, що роблять.
І всі сто — лихі.
Демоне.
Цей шлях хибний.
Кай'куле?
Володарю Сон?
Це ти.
Вітаю, Надо.
Кай'куле.
Як же я молилася, щоб цей день настав.
Я знала, що ти прийдеш.
Мені боляче бачити тебе тут.
Тоді звільни мене, Володарю.
Лише твоє прощення може мене звільнити.
Ти мене вже не любиш?
Пройшло 10 000 років, Надо.
Так. Я досі тебе люблю.
Та я досі тобі не пробачив.
Пішли, Меттью.
Кай'куле, я не облишу надії.
Не облишу ніколи.
Так. Я визнаю, що в минулому деякі мої вчинки, можливо, були…
морально… сумнівними.
Але це дало мені розуміння людської природи
й справжню суть емпатії та співчуття.
Знаєте, у чому вона проявляється?
У чому?
Це прозвучить дивно,
але секрет до співчуття людям
лежить в усвідомленні того, що вони дуже егоїстичні.
І я кажу це без осуду.
Така вже людська природа. Такими нас створено.
Але якщо це прийняти,
якщо прийняти те, що нашою мотивацією
є біологічно вроджений егоїзм,
тоді життя набуває значно більшої осмисленості.
Із вами все гаразд?
Перепрошую. Телефон зісковзнув.
На чому ви зупинилися?
Я… казав,
що якщо прийняти те, що люди — егоїстичні,
то ви перестаєте сприймати їхні дії, їхній обман, як особисте.
Люди обманюють тому, що вони егоїсти.
Обманюють тому, що вони — люди.
Або тому, що їм страшно.
Люди скажуть що завгодно.
І зроблять що завгодно, аби захистити себе.
Принаймні так я думаю.
Ви дуже добра, Розмарі.
Не розумію, про що ви.
Я маю на увазі, що я сприймаю людей, як затятих егоїстів,
а ви — як наляканих.
І так воно і є, ми всі такі. Ви цілком праві.
І добрі.
Дякую.
Не проти, якщо я зупинюся заправитися?
Ні, зовсім.
Отже, щодо тієї жінки позаду.
Хочеш розповісти дещо старому другові Меттью?
Її звуть Нада.
Вона була вождем племені, що називало себе Першими Людьми.
Ми кохали одне одного.
І що ж вона зробила, що опинилась тут?
Вона відринула мене.
Стривай. То це ти засадив її туди?
Вранішня зоря показує мені, що Пекло готове до мого візиту.
Чого чекаємо?
Ми прийшли.
Привіт.
Привіт, Сну.
Вітаю, Люцифер Вранішня зоре.
І тебе, Мазикін Лілім.
Вітаю, Володарю Сон.
Гарно виглядаєш, Сну. Усе гаразд?
Як родина? Доля, Смерть, Розпука та інші?
Думаю, Повелителька Пекла знає, що це не візит ввічливості.
Отже, ти прийшов об'єднати сили?
Укласти союз між нашими світами?
Визнати мене, як свого сюзерена?
Ти знаєш мою відповідь, Зірнице.
Погляди змінюються.
Подумати лише, смертні захопили й утримували тебе.
Ми були про тебе кращої думки, любий Морфею.
Я прийшов, бо мій королівський шолом украли.
Думаю, він в одного з твоїх демонів.
Я хотів би його повернути.
Негайно.
Сну, усе не так просто.
Але ж є правила, розумієш?
Протоколи, яких слід дотримуватися.
Який демон заволодів твоїм шоломом?
Назви його, і ми принесемо його сюди.
Зізнаюся, я не знаю його імені.
Тоді доведеться скликати всіх.
Ось, можеш почати розпитувати.
У якого він демона?
Будемо розпитувати їх по одному, чи…
Ні, дякую.
Несподівано, що ти так легко здався, Сну.
Нам відомо, наскільки твої знаряддя важливі для тебе.
Знаряддя — найнепомітніша з пасток.
Ми починаємо від них залежати,
а за їх відсутності стаємо вразливими,
слабкими, беззахисними.
Не зовсім.
Я повернув свій пісок.
Він привів мене в Пекло,
а зараз він приведе з Пекла те, що належить мені.
Назвися, демоне.
Я повинен сказати йому?
Це Хоронзон. Він мій герцог.
Хоронзоне…
Цей шолом — мій. Ти мусиш повернути його.
Ні. Тепер він мій.
Я обміняв його в смертного на одну дрібничку.
Це була чесна угода. Я нічого не порушив.
І якщо Король Сон хоче повернути свій шолом,
він мусить битися за нього зі мною.
Гаразд.
Я викликаю тебе на бій, Хоронзоне.
Тобі відомі правила, Володарю Сон.
Якщо переможу я, то ти повернеш мені шолом.
А якщо програєш,
то служитимеш мені в Пеклі вічно, як мій раб.
Я приймаю ці умови.
І хто буде твоїм чемпіоном?
Я битимуся сам.
Хоронзоне, а хто буде твоїм чемпіоном?
Я обираю вас, повелителько.
Мені шкода, Сну, та згідно законів Пекла, я мушу битися за нього.
Але якщо ти відмовляєшся від поєдинку…
Я прийняв умови.
Почнімо поєдинок.
Я відійду на п'ять хвилин.
Із нами все буде гаразд. Не поспішайте.
Схоже, я мушу спершу заплатити, всередині.
Вам щось купити? Хочете пити?
Ні, дякую. Нічого не треба.
За хвильку повернуся.
Хоча, Розмарі…
Я б щось випив, якщо ви не проти.
Звісно. Що б ви хотіли?
Не знаю. Я не виходив у світ 30 років.
Ви провели у в'язниці 30 років?
Ні, у психіатричній лікарні.
Вибір напоїв там був, м'яко кажучи, дуже обмежений.
Після вас.
ВХІД ЗІ ЗБРОЄЮ ЗАБОРОНЕНО
Беріть що хочете, я пригощаю.
Ви впевнені?
Абсолютно.
Піду на касу, аби провели мою картку.
Наберіть для мене 9-1-1.
Перепрошую, що?
Наберіть для мене 9-1-1.
Чоловік зі мною — убивця-утікач.
Це такий жарт?
Прошу, просто наберіть 9-1-1.
Добре.
Уже набираю.
Так, привіт.
У мене надзвичайна ситуація.
Це заправка на сьомій трасі.
Так.
Так. Вірно.
Вишліть когось сюди…
Розмарі, нам пора.
Відпусти її.
І ми зачекаємо, всі троє, приїзду поліції.
Юначе, запевняю, вам не варто націлювати на мене зброю.
Сер, якщо ви не зупинитеся там, де стоїте, я стрілятиму.
Будь ласка, не треба.
Ви зашкодите лише самі собі.
Не слід було вам цього робити.
Дарма я довірився вам.
Ви мене скривдите?
Ви відвезете мене до мого рубіна?
Тоді мені немає сенсу кривдити вас.
Хіба що ви щось утнете.
Вітаю, пані та панове.
Сьогодні, вам на розвагу та втіху:
ритуальний поєдинок.
Виклик кинуто Сном.
Колишнім Володарем Світу снів.
Як той, кому було кинуто виклик, я обрав свого чемпіона,
Повелительку Пекла, Люцифер Вранішню зорю…
аби вона представляла мене в змаганні вмінь, впевненості та перевтілень.
Найдревнішій грі.
Меттью, мені треба, щоб ти повернувся до Марення.
Що? Ні!
Саме для цього я і погодився взяти тебе.
Аби я тебе покинув?
Якщо я не зможу повернутися,
я не допущу, аби Люсьєна лишилася сама, не знаючи моєї долі.
Більше не допущу.
-Пісок поверне тебе назад. -Я не повернуся.
Морфею, я не заважаю розминці?
Це лише поради від тренера, Ваша Величносте.
Ми прийшли сюди за шоломом, і ми не підемо звідси, доки не повернемо його.
Побачимо.
Як сторона захисту,
я починаю поєдинок, роблячи перший хід.
Гаразд.
Ходи.
Я…
хижий вовк.
Невтомний, смертельний переслідувач.
Я — мисливець.
Лучник верхи на коні.
Я — змія.
Що жалить коня отруйними зубами.
Я — хижий птах.
Пожирач змій, із чіпкими пазурами.
Я — смертоносна бактерія.
Що знищує все живе.
Я — планета.
Що летить крізь космос, буяючи життям.
Я — наднова.
Що спопеляє планети своїм вибухом.
Я — Всесвіт.
Що вміщує у собі все, огортає собою саме буття.
Я — небуття.
Звір Страшного суду.
Морок, що наступає після смерті часу.
Ким ти будеш тоді, Володарю Сон?
Я…
Босе.
Гей, босе.
Ти ще тут, Сну?
Так, і зараз його хід, Ваша Величносте.
Ходів більше не буде.
Що може пережити небуття?
Босе. Послухай. Знаєш, що може пережити небуття?
Ти.
Сни, як мрії, не можуть померти, хай йому.
Якщо в них вірити,
і я вірю, що Сон Безмежний ніколи би не покинув свого ворона тут напризволяще,
у Пеклі з Люцифер.
Я…
є…
Надія.
Що ж, Зірнице?
Твій хід.
Що може вбити надію?
Хоронзоне, віддай йому його шолом.
Ні.
Не віддам.
Він мій. Прошу.
Дякую, Мазикін.
Дякую, Зірнице.
Повелителька Пекла є дійсно порядною.
Я цього не забуду.
«Порядною»?
Ти, певне, жартуєш.
Поглянь туди, Морфею.
Мільярд князів Пекла вишикувалися перед тобою.
Скажи нам:
навіщо нам тебе відпускати?
Із шоломом чи без, тут ти не маєш влади.
Та й взагалі:
яка може бути влада в мрій у Пеклі?
Кажеш, тут у мене немає влади.
Що ж, може, й так.
Але сказати таке, що в Пеклі мрії не мають влади…
Скажи мені, Люцифер Вранішня зоре,
звідки би бралася влада Пекла, якщо його бранці
не могли би мріяти…
про Рай?
Настане день, Морфею…
коли ми тебе знищимо.
Тоді ще побачимось, Зірнице.
Як гадаєш, Люцифер переслідуватиме тебе?
Із чого б це?
Бо ти щойно публічно принизив Повелительку Пекла.
Ти хоч бачиш щось у цій штуці?
Бачу.
Я бачу рубін.
Щось не так.
Хтось його змінив.
Це тут?
Так. Дякую.
Чому ви досі тут?
Знаю, що пошкодую про це, та…
Вас кудись підкинути?
Ви справді хочете, аби я знову сів у цю машину?
Кажіть правду. Досить брехні.
Я хочу додому.
Ви хороша людина, Розмарі.
На жаль, хороші люди рідко виживають у цьому світі.
Тільки не кривдіть Сюзі, прошу.
Мені однаково, що трапиться зі мною, та…
Тримайте.
Візьміть.
Носіть його.
Відтепер вам ніхто не зможе зашкодити.
Навіть я.
Більше не треба боятися чи обманювати, ніколи.
А вам він не потрібен?
Ні. У мене є мій рубін.
Босе!
Рубін здійснює мрії.
І я використаю його, аби врятувати світ.
Переклад субтитрів: Володимир Лозицький