‫- סדרה של NETFLIX -‬
‫- פרק 4: תקווה בגיהינום -‬
‫יש לו שמות רבים.‬
‫אוורנוס, טרטרוס, האדס,‬
‫אזור התופת שנקרא גיהינום.‬
‫אז הגיהינום באמת קיים?‬
‫כן. עבור חלק מהאנשים.‬
‫זה אומר שהוא לא קיים אם אתה לא מאמין בו?‬
‫אתה האמנת בו? כשהיית אדם?‬
‫כן.‬
‫פשוט לא ציפיתי שהגיהינום יהיה קר.‬
‫אז לאן אנחנו הולכים?‬
‫אני מציע שנלך בעקבות הארורים.‬
‫מכריחים אותך להביא אש משלך לגיהינום?‬
‫- באפלו, ניו יורק -‬
‫אתה בסדר?‬
‫נראה לי.‬
‫תן לי לעזור לך.‬ ‫-תודה.‬
‫אני כל כך מצטערת.‬
‫זו לגמרי אשמתי.‬
‫איבדתי את הכפכפים שלי איפשהו.‬
‫בבקשה.‬
‫את אדיבה מאוד.‬
‫אני מניח שאני לבוש לא מספיק ברשמיות.‬
‫תקשיב, לו זה היה תלוי בי,‬ ‫לא הייתי מחליפה את הפיג'מה.‬
‫אתה גר קרוב? או…‬
‫לא, אני…‬
‫האמת שאין לי מושג איפה אני.‬
‫אני יכולה… אתה צריך טרמפ לאנשהו?‬
‫אשמח לקחת אותך.‬
‫לא הייתי רוצה להטריח.‬
‫אתה לא מטריח בכלל. באמת.‬
‫לאן נוסעים?‬
‫את יודעת איפה מייהיו?‬
‫זה בדרך. אני גרה בקמברלנד. שמי רוזמרי.‬
‫שלום, רוזמרי. אני ג'ון.‬
‫נעים להכיר, ג'ון.‬
‫בוא, אכיר אותך לסוזי.‬
‫מי זאת סוזי?‬ ‫-הרוטוויילר שלי.‬
‫אנחנו לא מתגנבים פנימה איתם?‬
‫מלך לא יכול להיכנס‬ ‫לממלכה של שליט אחר ללא הזמנה.‬
‫יש חוקים, נהלים שחייבים לפעול לפיהם.‬
‫יש אחד בכניסה.‬
‫בשער כף החובה.‬
‫האם זה גנב, בריון או פרוצה?‬
‫יש אחד בכניסה.‬
‫ויש מקום לעוד ברייה.‬
‫עד סוף הבריאה.‬
‫שלומות, סקווטרבלוט.‬
‫ברצוני לשוחח עם הבעלים שלך.‬
‫ומי אתה?‬
‫אני מלך החלומות.‬
‫שליט ממלכות הסיוטים.‬
‫כן, הוד ליצנותך.‬
‫אז איפה כתרך?‬
‫הישמר בלשונך, שד.‬
‫מי שמעליב אורח נכבד‬ ‫לא יקבל מחילה מבעלי הריבונות בגיהינום.‬
‫ואני אורח בממלכה הזאת‬ ‫כפי שאני שליט בממלכה שלי.‬
‫אז איפה אבן האודם שלך?‬
‫שאשתמש בה לרדוף את חלומותיך?‬
‫וגם את שעות הערות שלך?‬
‫או שתפתח את שערי הגיהינום‬ ‫ותיתן לנו להיכנס על אפך ועל חמתך?‬
‫עכשיו, קח אותנו לארמון.‬
‫יש אחד בכניסה.‬
‫אז אתה גר במייהיו?‬
‫כבר לא.‬
‫ה… חפצים שלי שם.‬
‫אז גרת פעם במייהיו?‬
‫כן. לפני כמה שנים.‬
‫בגלל העבודה של אימי נאלצנו לנדוד די הרבה.‬
‫במה היא עוסקת?‬
‫האמת שהיא נפטרה ממש לאחרונה.‬
‫אוי, ג'ון…‬
‫זה קרה ממש עכשיו, אז אני עדיין קצת…‬
‫ברור.‬
‫צר לי מאוד, ג'ון.‬
‫אני חושש שהיא לא הייתה אדם ממש טוב.‬
‫זה דבר נוראי לומר, נכון? אפילו אם זה נכון.‬
‫לא. גם לי יש אימא כזאת.‬
‫באמת? במה היא עוסקת?‬
‫היא צופה בחדשות בכבלים. כל היום.‬
‫בזה היא עוסקת.‬
‫מה לגבי אימא שלך? כשהיא הייתה בחיים?‬
‫כשהיא הייתה בחיים,‬
‫אימא שלי הייתה גנבת מצליחה מאוד.‬
‫באמת?‬ ‫-כן, חוששני.‬
‫מה היא גנבה?‬
‫זה גס רוח? לשאול? סליחה.‬
‫לא, בכלל לא.‬
‫היא גנבה מכל הבא ליד.‬
‫היא גנבה אומנות. היא גנבה תכשיטים.‬ ‫זהויות של אנשים אחרים.‬
‫לכן נאלצנו להיות בתנועה כל הזמן.‬
‫זאת הסיבה שהיא שיקרה בנוגע לכול.‬
‫אפילו לי.‬
‫טוב, אולי היא ניסתה להגן עליך.‬
‫כפי שתגיד אישה שיש לה ילדים משלה.‬
‫שתי בנות. סמנת'ה, שרה.‬
‫רוזמרי, אפשר לשאול אותך משהו?‬
‫ברור.‬
‫את משקרת?‬
‫לסמנת'ה ולשרה?‬
‫אבא שלהן היה השקרן במשפחה.‬
‫היינו נשואים עשר שנים‬
‫לפני שגיליתי‬ ‫שיש לו אישה אחרת וילד אחר בעיר אחרת.‬
‫נורא ואיום.‬ ‫-כן.‬
‫אני חושבת שלשקר זה אולי הדבר הגרוע ביותר‬ ‫שאפשר לעשות לאדם אחר.‬
‫אני הוכחה חיה לכך.‬
‫אני בטוחה שאימא שלך‬ ‫אהבה אותך והייתה גאה בך.‬
‫היא באמת סלחה לי בסוף.‬
‫על מה?‬ ‫-על שגנבתי ממנה.‬
‫מה גנבת?‬ ‫-אבן אודם.‬
‫יחידה במינה. לא נראתה עוד כמוה.‬
‫היא הביאה למעצרי, כמובן. ולכליאתי.‬
‫בגלל גנבת אבן האודם?‬ ‫-ובגלל הצתה.‬
‫ורצח.‬
‫אלימות והרס. בין השאר.‬
‫את מבינה, הבעיה עם אבן האודם הזו‬
‫היא שכולם תמיד ניסו לקחת אותה ממני.‬
‫אז עשיתי מה שהייתי חייב לעשות.‬
‫רצחת אנשים?‬
‫הם לא היו אנשים טובים.‬
‫לא כמוך וכמו סוזי.‬
‫נכון, סוזי?‬
‫נכון, כלבה מתוקה שלי?‬
‫יש לך מושג איפה אנחנו?‬
‫הנוף משתנה לפי הגחמות של כוכב-הבוקר.‬
‫כוכב הבוקר?‬
‫עלינו לבלות את הלילה במקום שכוח האל הזה…‬
‫לוציפר כוכב-בוקר.‬
‫כלומר, השטן?‬
‫בעלי הגיהינום זה לא סתם שטן.‬
‫אז אתם מכירים זה את זה?‬
‫אנחנו מכירים זה זמן רב.‬
‫כשנפגשנו לראשונה,‬ ‫השם של לוציפר היה המלאך סמאל.‬
‫שכחתי שהשטן היה פעם מלאך.‬
‫לא סתם מלאך.‬
‫הכי יפה, הכי בר דעת והכי חזק‬ ‫מבין כל המלאכים.‬
‫להוציא הבורא עצמו,‬ ‫לוציפר אולי הישות רבת העוצמה ביותר שקיימת.‬
‫יותר רב-עוצמה ממך?‬
‫בהרבה. במיוחד עכשיו.‬
‫למה עכשיו?‬
‫בפעם האחרונה שהייתי כאן, הייתי אורח נכבד.‬
‫שליח של הממלכה שלי.‬
‫הפעם הזמנתי את עצמי,‬
‫וחסרים לי סמלי המלוכה שלי.‬
‫אבל אתה עדיין חלום מהאינסופיים, נכון?‬ ‫יש לך החול שלך.‬
‫מה קרה?‬
‫סקווטרבלוט. הוא נעלם.‬
‫טוב, אל תיבהל.‬
‫אני פשוט אעוף ואראה איפה אנחנו.‬
‫לא. לא עושה את זה.‬
‫מכאן.‬
‫נראה לך שזו הדרך לארמון?‬
‫לשד יש 100 מניעים לכל דבר שהוא עושה.‬
‫כולם זדוניים.‬
‫שד.‬
‫זאת לא הדרך.‬
‫קייקול?‬
‫אדון החלומות?‬
‫זה באמת אתה.‬
‫אני מברך אותך לשלום, נאדה.‬
‫קייקול.‬
‫התפללתי כל כך שהיום הזה יגיע.‬
‫ידעתי שתבוא.‬
‫כואב לי לראות אותך ככה.‬
‫אז שחרר אותי, אדוני.‬
‫רק המחילה שלך תוכל לשחרר אותי.‬
‫אתה כבר לא אוהב אותי?‬
‫עברו 10,000 שנים, נאדה.‬
‫כן. אני עדיין אוהב אותך.‬
‫אבל עוד לא סלחתי לך.‬
‫בוא, מת'יו.‬
‫קייקול, לעולם לא אאבד תקווה.‬
‫לעולם לא.‬
‫כן. אני מודה שבעבר ייתכן שעשיתי דברים‬
‫שהם… שנויים במחלוקת.‬
‫אבל זה לימד אותי את טבע האדם‬
‫ואת הסוד להבנה ומחילה אמיתיות.‬
‫את רוצה לדעת מהו?‬
‫כן.‬
‫זה יישמע די מוזר,‬
‫אבל הסוד להרגשת חמלה כלפי אנשים‬
‫הוא הידיעה שהם אנוכיים מיסודם.‬
‫וזה נאמר ללא שיפוטיות.‬
‫כך בני האנוש בנויים. כך נוצרנו.‬
‫אבל אם יודעים את זה מלכתחילה,‬
‫אם מבינים שאנחנו פועלים‬
‫מתוך האנוכיות המולדת הביולוגית,‬
‫אז החיים מתחילים להיות הרבה יותר הגיוניים.‬
‫את בסדר?‬
‫סליחה. הטלפון נפל.‬
‫מה אמרת?‬
‫אני… אמרתי,‬
‫שהידיעה שאנשים הם אנוכיים‬
‫משחררת אותך מלקחת את המעשים שלהם,‬ ‫את השקרים שלהם, באופן אישי.‬
‫אנשים משקרים כי הם אנוכיים.‬
‫הם משקרים כי הם אנושיים.‬
‫הם משקרים כי הם פוחדים.‬
‫אנשים יאמרו הכול.‬
‫יעשו הכול כדי לא להיפגע.‬
‫זה מה שאני חושבת, בכל אופן.‬
‫את טובה מאוד, רוזמרי.‬
‫אני לא מבינה אותך.‬
‫כלומר, אני חווה אנשים כאנוכיים מיסודם‬
‫ואת חווה אותם כמפוחדים.‬
‫וזה מה שהם. כולנו כאלה. את צודקת לגמרי.‬
‫וטובה.‬
‫תודה.‬
‫אכפת לך אם נעצור לתדלק?‬
‫בכלל לא.‬
‫אז האישה ההיא שם.‬
‫יש משהו שתרצה לחלוק עם החבר שלך מת'יו?‬
‫שמה נאדה.‬
‫היא הייתה השליטה של שבט‬ ‫שקרא לעצמו "האנשים הראשונים".‬
‫היינו מאוהבים.‬
‫אז מה היא עשתה? איך היא הגיעה לפה?‬
‫היא המרתה את פי.‬
‫רגע. אתה הכנסת אותה לפה?‬
‫בזאת נמסר לי מכוכב-הבוקר‬ ‫שהגיהינום התכונן לביקור שלי.‬
‫למה עצרנו?‬
‫הגענו.‬
‫שלום.‬
‫שלום, חלום.‬
‫שלומות, לוציפר כוכב-בוקר.‬
‫ולך, מזיקין מבני לילית.‬
‫שלומות, אדון החלומות.‬
‫אתה נראה טוב, חלום. אתה חש בטוב?‬
‫והמשפחה שלך, גורל, מוות, ייאוש והאחרים?‬
‫אני מניח ששליטת הגיהינום‬ ‫יודעת שזה לא ביקור חברתי.‬
‫אז באת להצטרף לכוחותינו?‬
‫כדי לכרות ברית בין הממלכות שלנו?‬
‫להכיר בריבונות של הגיהינום?‬
‫את יודעת מה דעתי בנושא, נושאת-האור.‬
‫דעות משתנות.‬
‫במיוחד כשנתפסים ונכלאים על ידי בני תמותה.‬
‫ציפינו ממך ליותר, מורפיאוס המתוק.‬
‫באתי מפני שהקובע הממלכתי שלי נגנב ממני.‬
‫אני סבור שהוא ברשות אחד מהשדים שלך.‬
‫אני רוצה להשיבו אליי.‬
‫עכשיו.‬
‫חלום, הלוואי שזה היה קל כל כך.‬
‫אבל יש חוקים, אתה מבין.‬
‫נהלים שחייבים לפעול לפיהם.‬
‫איזה שד מחזיק בקובע שלך?‬
‫נקוב בשמו ונביא אותו לכאן.‬
‫אני מודה שאיני יודע את שמו.‬
‫אז נצטרך לזמן את כולם.‬
‫הא לך, חלום, אתה רשאי לשאול.‬
‫איזה שד מחזיק בקסדה שלך?‬
‫שנשאל אותם בזה אחר זה, או…‬
‫לא יהיה בכך צורך.‬
‫זה מפתיע אותנו‬ ‫שאתה מוותר כל כך בקלות, חלום.‬
‫אנחנו יודעים עד כמה הסתמכת על כליך.‬
‫אבל כלים הם מלכודות מחוכמות ביותר.‬
‫אנו הופכים לתלויים בהם‬
‫ובהיעדרם אנחנו פגיעים,‬
‫חלשים, חסרי הגנה.‬
‫לא לחלוטין.‬
‫קיבלתי לידיי שוב את החול שלי.‬
‫הוא הביא אותי לגיהינום‬
‫וכעת הוא מביא את מה ששלי בגיהינום אליי.‬
‫תגיד לי מה שמך, שד.‬
‫אני חייב להגיד לו?‬
‫זהו כורונזון. דוכס גיהינום.‬
‫כורונזון…‬
‫הקובע הוא שלי. אתה חייב להחזיר לי אותו.‬
‫לא. הוא שלי עכשיו.‬
‫רכשתי אותו מבת תמותה תמורת דבר חסר ערך.‬
‫זה היה סחר הוגן. לא הפרתי שום חוקים.‬
‫ואם מלך החלומות רוצה את הקובע שלו,‬
‫הוא יצטרך להילחם בי בשבילו.‬
‫בסדר גמור.‬
‫אני מזמין אותך לקרב, כורונזון.‬
‫אתה יודע מה החוקים, אדון החלומות.‬
‫אם אנצח, תחזיר לי את הקסדה שלי.‬
‫ואם תפסיד,‬
‫אתה תשרת כעבד שלי בגיהינום לנצח.‬
‫אני מקבל את התנאים.‬
‫ובמי אתה בוחר שייצג אותך בקרב?‬
‫אני אייצג את עצמי.‬
‫כורונזון, במי תבחר לייצג אותך?‬
‫אני בוחר בך, הוד מעלתך.‬
‫אני מתנצלת, חלום, אבל לפי חוקי הגיהינום‬ ‫עליי להפוך ללוחמת שלו.‬
‫אבל אם אתה מעדיף לא להילחם בי.‬
‫קיבלתי את התנאים.‬
‫נחל בקרב.‬
‫זה יהיה ממש מהיר.‬
‫אנחנו נהיה בסדר. אל תמהרי.‬
‫נראה שאני צריכה לשלם מראש בפנים.‬
‫אתה רוצה משהו? אתה צמא?‬
‫לא, תודה. אני בסדר.‬
‫תכף אשוב.‬
‫בעצם, רוזמרי…‬
‫אשמח למשקה, אם זה בסדר.‬
‫בטח. מה תרצה?‬
‫אני לא יודע. לא הייתי בחוץ כבר 30 שנים.‬
‫היית בכלא במשך 30 שנים?‬
‫לא, בבית חולים פסיכיאטרי.‬
‫אפשרויות השתייה‬ ‫היו מצומצמות מאוד, בלשון המעטה.‬
‫אחרייך.‬
‫- אסורה הכנסת כלי נשק לחנות -‬
‫כל מה שתרצה, על חשבוני.‬
‫את בטוחה?‬
‫לגמרי.‬
‫רק אתן לבחור את כרטיס האשראי שלי.‬
‫אני צריכה שתתקשר למוקד החירום בשבילי.‬
‫סליחה. מה?‬
‫אני צריכה שתתקשר למוקד החירום בשבילי.‬
‫הגבר שאיתי הוא רוצח שנמלט.‬
‫את צוחקת עליי?‬
‫פשוט תתקשר למוקד החירום.‬
‫בסדר.‬
‫אני מתקשר לשם עכשיו.‬
‫כן, היי.‬
‫אני מתקשר לדווח על מקרה חירום.‬
‫זו תחנת הדלק בכביש שבע.‬
‫נכון.‬
‫כן. זה נכון.‬
‫כדאי לכם לשלוח מישהו…‬
‫רוזמרי, חייבים ללכת.‬
‫תניח לה.‬
‫ואנחנו נחכה כאן, שלושתנו, למשטרה.‬
‫איש צעיר, אני מבטיח לך‬ ‫שלא כדאי לך לכוון את האקדח הזה אליי.‬
‫אדוני, אם לא תישאר במקומך אני אירה בך.‬
‫אל תירה, בבקשה.‬
‫אתה תפגע רק בעצמך.‬
‫לא היית צריכה לעשות את זה.‬
‫זאת אשמתי שבטחתי בך.‬
‫אתה תפגע בי?‬
‫תיקחי אותי לאבן האודם שלי?‬
‫אז אין לי שום סיבה לפגוע בך.‬
‫עד שתיתני לי סיבה.‬
‫ברוכים הבאים, גבירותיי ורבותיי.‬
‫היום, למען בידורכם ועינוגכם,‬
‫קרב רשמי.‬
‫יוזם הקרב הוא חלום.‬
‫לשעבר אדון ממלכת השינה.‬
‫כמי שהוזמן לקרב, בחרתי בלוחמת שלי,‬
‫שליטת הגיהינום, לוציפר כוכב-בוקר…‬
‫על מנת שתייצג אותי בתחרות של כישורים,‬ ‫ביטחון וטרנספורמציה.‬
‫המשחק הוותיק ביותר.‬
‫מת'יו, אני צריך שתחזור לחלימה.‬
‫מה? לא!‬
‫זו הסיבה היחידה שהסכמתי שתבוא.‬
‫כדי שאעזוב אותך?‬
‫אם לא אוכל לעזוב,‬
‫אני לא רוצה שלוסיאן תישאר לבד‬ ‫בלי לדעת מה עלה בגורלי.‬
‫לא שוב.‬
‫החול ייקח אותך בחזרה.‬ ‫-אני לא הולך.‬
‫מורפיאוס, האם אני מפריעה‬ ‫לקרב מקדים מסוג כלשהו?‬
‫רק שיחת עידוד ליד הזירה, הוד מעלתך.‬
‫באנו הנה בשביל הקובע‬ ‫ואנחנו לא נעזוב בלעדיו.‬
‫נחיה ונראה.‬
‫כזו שהוזמנה לקרב,‬
‫אני קובעת את המשקל ומבצעת את המהלך הראשון.‬
‫בסדר גמור.‬
‫בצעי את המהלך שלך.‬
‫אני…‬
‫זאב בלהות.‬
‫משחר לטרף, משוטט קטלני.‬
‫אני צייד.‬
‫רכוב על סוס, דוקר זאבים.‬
‫אני נחש.‬
‫מכיש סוסים… בעל שן-רעל.‬
‫אני ציפור טרף.‬
‫טורפת נחשים, קורעת בטפרים.‬
‫אני בקטריית השוחט.‬
‫משמידת חיים חמים.‬
‫אני עולם.‬
‫מרחף בחלל, מזין חיים.‬
‫אני נובה.‬
‫מפוצצת כול, שורפת כוכבים עד אפר.‬
‫אני יקום.‬
‫מקיף את כל הדברים, מאמץ את כל החיים.‬
‫אני אנטי-חיים.‬
‫חיית הדין.‬
‫האפלה בסוף של הכול.‬
‫מה תהיה אז, אדון החלומות?‬
‫אני…‬
‫בוס?‬
‫היי, בוס!‬
‫עדיין עימנו, חלום?‬
‫הוא עימנו ועכשיו המהלך שלו, הוד מעלתך.‬
‫אין עוד מהלכים.‬
‫מה יכול לשרוד אחרי אנטי-חיים?‬
‫היי, בוס. תקשיב לי.‬ ‫אתה יודע מה יכול לשרוד אחרי אנטי-חיים?‬
‫אתה.‬
‫חלומות פאקינג לא מתים.‬
‫לא אם אתה מאמין בהם,‬
‫ואני מאמין שחלום מהאינסופיים‬ ‫לעולם לא ישאיר את העורב שלו פה לבדו,‬
‫בגיהינום עם לוציפר.‬
‫אני…‬
‫הנני…‬
‫תקווה.‬
‫ובכן, נושאת-האור?‬
‫המהלך הבא שלך.‬
‫מהו הדבר שהורג תקווה?‬
‫כורונזון, תן לו את הקובע שלו.‬
‫לא.‬
‫אני לא מוכן.‬
‫הוא שלי. בבקשה.‬
‫תודה לך, מזיקין.‬
‫תודה לך, נושאת-האור.‬
‫שליטת הגיהינום היא אכן בעלת עקרונות.‬
‫לא אשכח את זה.‬
‫בעלת עקרונות?‬
‫אתה בוודאי מתלוצץ.‬
‫תביט החוצה, מורפיאוס.‬
‫מליארדי אדוני גיהינום מכתרים אותך.‬
‫תגיד לנו.‬
‫למה שניתן לך ללכת?‬
‫עם או בלי קסדה, אין לך שום כוח כאן.‬
‫אחרי הכול…‬
‫איזה כוח יש לחלומות בגיהינום?‬
‫את אומרת שאין לי שום כוח כאן.‬
‫אולי את דוברת אמת.‬
‫אבל לומר שלחלומות אין שום כוח בגיהינום…‬
‫תאמרי לי, לוציפר כוכב-בוקר,‬
‫איזה כוח יהיה לגיהינום אם אלו שכלואים פה‬
‫לא יוכלו לחלום…‬
‫על גן עדן?‬
‫יום אחד, מורפיאוס…‬
‫אנחנו נשמיד אותך.‬
‫עד אז, נושאת-האור.‬
‫אתה חושב שלוציפר תרדוף אותך?‬
‫למה?‬
‫כי הרגע השפלת בפומבי את שליטת הגיהינום.‬
‫אתה בכלל יכול לראות בדבר הזה?‬
‫כן.‬
‫אני יכול לראות את אבן האודם.‬
‫משהו השתבש.‬
‫מישהו שינה אותה.‬
‫הגענו?‬
‫כן. תודה לך.‬
‫למה את עדיין פה?‬
‫אני יודעת שאתחרט על זה, אבל…‬
‫אתה צריך טרמפ לאנשהו?‬
‫את באמת רוצה שאיכנס בחזרה לטנדר הזה?‬
‫האמת. בלי שקרים.‬
‫אני רוצה לשוב הביתה.‬
‫את אדם טוב, רוזמרי.‬
‫לרוע המזל, אנשים טובים‬ ‫שורדים בעולם הזה לעיתים רחוקות.‬
‫רק אל תפגע בסוזי, בבקשה.‬
‫לא אכפת לי מה יקרה לי…‬
‫הנה.‬
‫קחי אותו.‬
‫ענדי אותו.‬
‫מעתה ואילך, איש לא יוכל לפגוע בך.‬
‫אפילו לא אני.‬
‫לא תצטרכי לפחד או לשקר שוב לעולם.‬
‫אתה לא זקוק לו?‬
‫לא. יש לי אבן האודם שלי.‬
‫בוס!‬
‫אבן האודם מגשימה חלומות.‬
‫ואני אשתמש בה כדי להציל את העולם.‬
‫תרגום כתוביות: זיוית אוריין‬