EN NETFLIX-SERIE
Jag förde dagbok ett tag.
En krönika över allt som hände när du var borta.
Men långsamt började orden blekna.
Ett tag efter att du försvann,
blev alla böcker i biblioteket inbundna volymer med blanka blad.
Sen försvann hela biblioteket.
Jag hittade det aldrig.
Men du stannade när de andra flydde,
den kungliga bibliotekarien i ett övergivet rike.
Jag kände mig inte övergiven.
Du kom tillbaka.
Du måste vila, herre.
Och äta och kanske vila lite till,
så får du tillbaka din styrka.
Nej.
Inte utan mina redskap.
Dina redskap?
Min sand, min hjälm, min rubin.
Vad hände med dem?
De togs från mig.
Av de som fängslade mig.
Sen tog nån annan dem.
Jag vet inte vart.
Eller vad jag är utan dem.
Assalamu alaikum, älskling. Hur mår du?
Du kan inte gissa vad jag ser på.
Det är en Caravaggio.
Och den kan bli din Caravaggio för 22 miljoner.
Naturligtvis får du fundera, men inte alltför länge.
Giovanni, det är Josiane.
Jag vill inte störa dig på jobbet,
men jag har precis fått in en till av Vasari-böckerna.
Ja, mycket fint skick.
Säg till ordföranden att madame Daudet ringde.
Ja, jag väntar.
Bernard, jag hittade den.
Och den är i exceptionellt skick.
Honjo Masamune.
Hallå?
Vilket ställe du har, Ethel.
Vem är du?
Hur kom du in?
Att komma in var enkelt. Det svåra var att hitta dig.
Du har lyckats bra med
att övertyga folk om att Ethel inte finns.
Men inte bra nog.
Jag är inte direkt "folk".
Vad är du då?
Minns du varelsen som Roderick Burgess höll fången i källaren?
Drömkungen?
Är du en av hans?
Jag är min egen nu.
Med din hjälp tänker jag förbli det.
Varför behöver du min hjälp?
För att han är fri och han är ute efter oss.
Dig och mig.
Varför mig? Jag har inte gjort honom nåt.
Men det har du.
Du stal från honom.
Det finns bara ett säkert sätt för mig att hitta mina redskap.
Jag måste kalla på Tre-Som-Är-En.
Har det gått så långt?
Ödena ser det förflutna, nutiden och framtiden, de vet allt.
Ja, men de talar i gåtor.
De säger aldrig vad du vill veta,
bara sånt du inte borde veta.
Den här gången kanske du kan be ett av dina syskon om hjälp.
Ödet vet säkert var dina föremål är, eller Lust…
Mina syskon har sina egna världar, jag har min.
Vi lägger oss inte i varandras affärer.
Du kanske inte gör det, men det har de gjort.
Du kanske kan berätta för dem vad som har hänt dig.
Jag är säker på att de vet vad som hände.
Och ingen av dem hjälpte mig.
Ödena är inte billiga.
De kostar en hel förmögenhet.
Och just nu har jag inte nog med kraft för att kalla på dem,
än mindre betala.
Om inte…
Finns det nåt av mitt kvar i Drömlandet?
Nåt som jag skapade?
Du skapade allt här.
Nej, nåt som är intakt.
Som kan innehålla ett fragment av min kraft.
Nåt jag kan absorbera.
Det finns en sak.
Gregory, kom genast ner.
Du kommer att halka och skada dig!
Såja.
Där är han.
Är du säker?
Duktig pojke, Gregory. Duktigt stenmonster.
Cain, kom fort.
Maffiga, malliga, mulliga, mupp.
-Cain. -Vad vill du, hönshjärna?
-Jag är upptagen. -Vi har besök.
Vad?
Var?
Cain.
Abel.
Lord Morpheus.
Du är tillbaka.
Till sist.
Jag sa ju det.
Jag tvivlade inte på det.
Kom in, herre.
Och du, Lucienne. Till Mystiska huset.
Eller till Hemliga huset. Jag har te.
Jag har te och kakor.
Mina herrar, det är ingen artighetsvisit.
Vad har hänt?
-Är nåt fel? -Vad är det?
För Drömlandets skull
måste jag ta tillbaka en gåva ni fick för länge sen.
Ja, min herre.
Allt vårt är ditt.
Vad som helst.
Bara säg.
Hitta ett annat sätt.
Om det ändå fanns nåt.
Men Drömlandet måste återställas.
Du låter som om det var vi som förstörde det.
Som om vi försvann i ett århundrade.
-Cain. -Du glömmer dig.
Nej, du glömmer oss.
Har du nån aning om vad vi redan har förlorat
medan vi väntade på dig?
Vad ni har förlorat?
Svaret är nej.
Jag är inte här för att be er.
Jag ska fråga Gregory.
Jag behöver hjälp.
Gregory, sluta. Nej.
Ta mig istället. Eller Abel.
-Ja, ta mig, snälla. -Jag kan inte det.
Jag kan bara absorbera det jag har skapat
och Gregory började som en mardröm.
Ja, men nu är han en av oss.
Det är orättvist.
Nej…det är det inte.
Du är en duktig pojke.
Du behöver inte göra det här.
Det är orättvist.
Du har tjänat kungariket med stor heder.
Du kommer att vara saknad.
Kom, Lucienne.
Vi har arbete att göra.
Lycka till, herre.
Lismande smilfink.
Jag ser att du omvandlat din talang för stölder till en framgångsrik karriär.
Jag stjäl inte. Jag handlar med dem.
Behåller du nåt till dig själv?
Nej.
Inte ens Dröms redskap?
Han vill nog ha dem.
Jag tror att du också vill det.
De funkar inte för mig.
Vi är gjorda av samma material.
Så…varför är du här?
För att se om vi kan hjälpa varandra.
Jag kan visa hur man använder dem.
Till vad?
Få honom att försvinna för gott.
Vill du att jag dödar Drömkungen?
Du kan göra det. Jag vet att du kan.
Du måste bara lyssna och lita på mig.
Då är jag rädd att vi båda dör,
för jag har dem inte.
Det var synd.
Jag undrar om din son vet var de är.
Hur går det för John?
Vad tror du att Dröm kommer att göra med Roderick Burgess son?
Jag frågar en gång till, för din sons skull.
Var är redskapen, Ethel?
Är Ers Majestät redo för det här?
Det var ett tag sen du navigerade i de här vattnen.
Tror du att jag har glömt?
Nej, men…
Jag kan inte be Ödena om hjälp utan att ge dem nåt.
Det finns inget kvar att ge från Drömlandet.
Jag måste samla ihop mina gåvor från andras drömmar.
Jag förstår.
Det är bara det att i din frånvaro
har vattnen blivit mörkare, förrädiska, farliga.
De är lika mycket en del av mig som jag är av dem.
Gregorys uppoffring ska inte vara förgäves.
Du hade rätt, Lucienne.
Drömmarna och mardrömmarna verkar inte känna igen sin herre.
Jag ska påminna dem och ta vad jag behöver från dem.
Eftersom man möter Ödena i en korsning,
hittar jag en i drömmen hos en kambodjansk bonde.
Den hängde symboliserar ett offer för ett högre mål.
Galgen kommer från en ung japansk filmfantast
med huvudet fullt av brittiska skräckfilmer.
Släpp!
Strömmarna är starkare och snabbare än jag minns.
Jag måste fokusera.
Öppna mina ögon och se vad Ödena vill ha.
En orm, en symbol för förvandling,
för liv, död och återfödelse.
Jag har samlat mina gåvor.
Nu är det upp till Ödena.
Jag, lord Morpheus,
Dröm av de Ändlösa,
kallar på Ödena,
de Tre-Som-Är-En,
En-Som-Är-Tre.
Hekate.
Morpheus, det var ett tag sen.
Du ser mager ut.
Äter du? Är du hungrig?
Det är han, men inte på mat.
Se på honom. Han vill nåt.
Ni har förstått.
Jag vill ha nåt.
Jag behöver er hjälp.
Hjälp?
Hör på honom.
Som du hjälpte oss mot Circe?
Circe var för länge sen, syster-själv.
Och han kom med fina gåvor.
Du får ställa tre frågor.
Vi besvarar en fråga var.
Tack, mina damer.
Min första fråga.
Jag hade en läderpåse med sand.
Var är den?
Den såldes i London.
Senast köpt av en magiker som heter…
Johanna Constantine.
Constantine…
Jag kände en Constantine, men det var för 300 år sen.
Du sa "senast köpt". Har hon fortfarande sanden?
Dröm, du vet bättre.
Du får en fråga, ett svar.
Jag ber om ursäkt.
Min andra fråga.
Fortsätt.
Min hjälm. Vad hände med den?
Den byttes bort till en demon,
mot Skyddsamuletten.
Till vilken demon byttes den?
En fråga, ett svar.
Sista frågan.
Vem har min rubin?
Din ädelsten gavs från en mor till en son.
Var är de nu?
Du har ställt dina frågor!
Herre, du gav det inte till Ödena.
För det var inte menat till dem.
Du lyssnar inte.
Det gör attraktiva män sällan. Jag antar att de inte behöver det.
Ethel, flirtar du med mig?
Du frågade var redskapen är, jag sa att jag inte har dem.
Svårt att tro, med tanke på din framgång.
Så enda sättet för en kvinna att vara framgångsrik
är genom magi?
Övernaturlig och sexistisk.
Du är verkligen en mardröm, eller hur?
Du kan inte förneka att redskapen har hjälpt dig.
De har definitivt hjälpt dig att se ung ut.
Vem flirtar nu?
Jag bytte bort sanden och hjälmen för att börja ett nytt liv i Amerika.
Och rubinen?
Rubinen…
Som du vet, har den makten att göra drömmar sanna,
men den kan också göra mardrömmar sanna.
Min son John tog rubinen
och rubinen tog John.
Var är den nu?
Jag vet inte. Vill inte veta.
Du ljuger.
Du behöver inte ljuga.
Faktum är att du…
…inte behöver säga ett ord.
Dina ögon säger allt, varje tanke, varje känsla.
Du kommer att ångra det här.
Varför tror du det?
Jag behöver inte Dröms redskap.
Jag har egna.
Broder.
Tack för att du begravde mig i en grund grav.
Och… för det här.
Vem gav dig ett ägg?
Du.
Jag gav dig inte ett ägg. Varför skulle jag det?
Som en ursäkt för mordet på mig.
När har jag nånsin bett om ursäkt för det?
Cain, titta!
Det är ett litet stenmonster.
Om han tror att det ersätter Gregory…
Tror du att han kom från Morpheus?
Vem annars, din idiot?
Han försöker köpa oss med ett stenmonster.
Eller så är han lika ledsen över Gregory som vi.
Han är ganska söt.
Jag ska kalla honom…Irving.
Irving?
Man kallar inte ett stenmonster för Irving.
Jag gillar Irving.
Stenmonsternamn…börjar alltid på G.
"Gormogon, Gladstone, Ganymede…"
Okej då. Girving.
-Girving? -Det börjar på G.
Det måste inte vara Girving. Det kan vara Goldie…
Miss Dee. Hej. Jag heter Jackie.
Jag ska eskortera dig idag. Kan du ta på den här?
Tack.
-Hej, Sam. -Hej, Jackie.
-Jag lämnar dig i Sams händer. -Tack, Jackie.
Välkommen tillbaka.
Tack, Sam.
Hej, Johnny.
Hej, mamma.
Hur mår du? Mår du bra?
Som vanligt. Uttråkad. Mycket medicinerad.
Dagarna är likadana i fängelse.
Sjukhus, John, inte fängelse.
Om du vill det.
Vad sa läkarna?
Hur går det med terapin?
Är det ditt sätt att fråga om jag har förlåtit dig?
Du mår bra, eller hur?
Du har kommit så långt.
Jag är stolt över dig.
Försöker du övertyga mig eller dig själv?
Jag försöker ha ett samtal med min son.
Vi måste prata.
Det går sällan bra för oss.
Jag kanske borde be vakten att vara domare.
Vi måste prata om…rubinen.
Hej, Irving. Jag menar Goldie.
Jag säger Goldie för Cains skull,
men jag tänker på dig som Irving.
Han kan inte hjälpa det.
Det är sån han är. Som vi är.
Första mördaren, första offret.
Det är vår historia.
Vet du ens vad en historia är?
Ska jag berätta en?
Det är en hemlighet.
Den handlar om två bröder som älskade varann så mycket.
Och de var så vänliga mot varandra.
Snälla och vänliga.
Och broderliga.
Och den äldre brodern skadade aldrig den yngre nånsin.
Och de bodde inte i olika hus. De bodde tillsammans i samma hus.
Och de var…lyckliga.
Jag har inget emot att bli mördad. Om det gör Cain glad, så…
Vad är bröder till för, lillebror?
Kom.
Ska vi säga godmorgon till Cain?
Jag klarar mig.
Han brukar inte mörda mig före lunch.
Han är ingen morgonperson.
Som jag. Och du.
Får jag fråga vart du är på väg?
Till London.
Tillbringade du inte de senaste 100 åren där?
Förlåt. Varför London?
Sanden såldes där.
När jag får tillbaka den, ska jag hitta hjälmen.
I helvetet.
Kära nån.
Kan du göra mig en tjänst innan du går?
Ta en korp med dig.
Inga fler korpar.
För min skull.
En korp kan flyga fram och tillbaka mellan världar.
-Informera mig… -Jag behöver ingen.
Jag är Dröm av de Ändlösa.
Ja, och Dröm av de Ändlösa har alltid en korp.
Jessamy var den sista.
Om Constantine är som sin förfader,
kommer det att gå bra.
Hon är bara människa.
Liksom Roderick Burgess.
Vad skulle kunna gå fel?
Bra. Du har återvänt.
I rätt tid. Hans nåd blir nöjd.
Var är Dröm?
Han är borta. Igen. För tillfället.
Är han ute och söker sina redskap?
Han kommer tillbaka.
Bäst jag sätter igång då.
Vart ska du?
Tillbaka till Vakenvärlden.
Till friheten. Du borde prova.
Drömmar och mardrömmar hör inte hemma i Vakenvärlden.
Jag passar in.
Är du inte lojal mot din skapare?
Varför? Han är inte lojal mot oss.
Du missförstår honom.
Nej, jag ser vem han är.
Han skiter i dig och mig.
Han bryr sig bara om sig själv.
Sitt rike.
Han kan behålla det.
För jag kommer aldrig tillbaka.
Han följer efter dig.
Om han gör det, kommer inte han heller tillbaka.
Du kan inte förändra honom.
Du kan inte rädda honom heller.
Undertexter: Ulrika Lindfors-Davis