ČOVJEK U VISOKOM DVORCU SEZONA 2. EPIZODA 9.
Preveo i prilagodio: Zaboravko
Sranje.
Jesi li dobro? -Žao mi je. Bio sam malo odsutan.
Ne mogu ga izbaciti iz glave. Pištolj u mom licu u klubu.
Ed je samo rekao da je Taishi mrtav. Nije spominjao pištolj.
Mislio sam da će nas Kempeitai ubiti.
Što se točno dogodilo?
Nisi mi rekao.
Nisam ti rekao što?
Ono što se dogodilo u klubu Yakuza.
Japanac koji ti je prijetio pištoljem ali nije pucao.
Je li to bio Kido ili Yoshida?
Odakle ti ovo? -Od prijatelja novinara.
Kažu da je 1.000 puta jača od bombe koja je bačena na Hirošimu.
Amerika ju je otvoreno testirala u Pacifiku,
kako bi prestrašila Ruse.
Očajna vremena, Bille. -Što Berlin kaže? -Možeš zamisliti.
Što će se sad dogoditi?
Popit ćemo još nešto i nadati se da će neki nadređeni imati plan.
Popit ću u to ime.
Naruči još jedno. Moram u toalet.
Henry? -Julia.
Jeste li dobro? -Ja i Lucy smo jeli i njoj je pozlilo.
Rekla je da je vaš ured tu. -Je li dobro?
Srušila se u predvorju. Rekli su da ste ovdje. Ona se odmara na katu.
Htio sam je poslati liječniku, ali ona je tako tvrdoglava.
Drago mi je što ste bili s njom, Julia. -Svatko bi učinio isto.
Lucy? Lucy.
Sjednite. -Julia.
Tko ste vi?
Imamo vašu ženu. I ako ne želite da stavimo metak u njenu lijepu glavicu,
radit ćete ono što vam kažem. Sad, molim vas sjednite.
Ubit ću vas zbog ovoga. -Samo učinite ono što vam on kaže.
Volim svoju ženu. Ali ako mislite da ćemo ja i Lucy izdati naše ideale...
Nemojte to učiniti za nju. Ili za sebe. Učinite to za svoje dijete.
Niste znali da je trudna?
Lažete.
Ona...
...nije vam htjela reći dok ne bude posve sigurna.
Rekla je da pokušavate već neko vrijeme.
Što želite?
Američki Reich. Dva policajca, veliki grad.
Jedini nas on u New Yorku može uvesti u TV postaju.
Moramo poruku drukčije raširiti.
Upravo vi ne bi trebali sumnjati u moć slika.
Ljudi vjeruju u ono što vide, osobito u službenom programu.
To nam je najbolja prilika.
Ako to učinite, znat će da radim za vas. I neću moći doma.
Ako ostanem ovdje, mrtva sam. -Nakon što to učiniš,
prokrijumčarit ćemo te u neutralnu zonu.
A ono što sam učinila za Joea?
Bit će mi oprošteno? -Ne oprošteno.
Onda smo kvit. -Što će biti s Lucy? -Ako odigra svoj dio, pustit ćemo je.
A on? -Ništa dobro.
Kad ste zadnji put pokušali zaštititi nacistu, zapravo ste to sami postali.
Ja sam Henry Collins. Zamjenik sam ministra informiranja velikog Reicha.
Svi ste bili žrtve laži.
U proteklih nekoliko dana, rečeno vam je da je Führer živ
i zdrav, na odmoru u njegovom alpskom dvorcu u Austriji.
Ali istina je da je Adolf Hitler umro sinoć u Berlinu.
Vodstvo Reicha vam je uskratilo tu činjenicu, ali...
Henry Collins mi je bio prijatelj. -Mislimo da je bio prisiljen.
Kratko prije viđen je s nekom neznankom.
Što je s njegovom ženom Lucy? -Ona je nestala.
Otpor je izabrao dobar trenutak.
Milijuni gledatelja su to vidjeli.
Nazvat ćemo to terorističkom promidžbom i reći da je Hitler dobro.
Za to je malo prekasno. Pripravnost za cijeli SS.
Da? -Spojit ću vas s kancelarom.
Kancelar Heusmann? -Pretpostavljam da je otpor kod vas slab, a ipak su
objavili tragičnu vijest o Führeru, puno prije nego smo bili spremni.
Uhitit ćemo počinitelje, uvjeravam vas.
Jasno mi je da su ovo teška vremena, ali
moram znati da se mogu osloniti na svoje visoke časnike.
Možete, gospodine. -Do sada ste bili vrlo uspješni.
Nikada neću zaboraviti što ste učinili za moga sina.
No, ovo ne ulijevaju povjerenje.
Opet ću uspostavit red, gospodine, uvjeravam vas.
Pobrinite se za to. I ostanite na svom mjestu dok se sve ne smiri.
Da, kancelaru.
Heil Hitler.
Monumentalni događaji u posljednjih 13 dana
otvaraju izglede za mirno rješenje.
Hruščov je naložio povlačenje svih raketa s Kube.
Kennedy želi poduzeti mjere, da nikada više ne dođe do ovakve eskalacije.
U cilju suradnje, UN će nadgledati rezoluciju.
Dok se kriza približavala kraju, Kennedy je podsjetio Hruščova
da treba uložiti velike napore da se ublaže strahovi
od rata između Rusije i SAD-a.
Dok ne dođe do širih dogovora o razoružanju,
i dalje ostaje prijetnja od nuklearnog rata.
U redu. Parking garaža je u Kempeitai-zgradi.
Parkirat ću bombu ovdje. Na stupu pet.
U sredini zgrade je centrala u kojoj Kempeitai i njihova vojna obavještajna
koordiniraju napade na otpor. -Direktno iznad garaže.
Uđem, i parkiram. Postavim tajmer. Izađem.
Idem gore stubama kroz predvorje. Nastavljam hodati.
Idem van. Posve polako. Tik, tik, tik, bum! To je to.
Kako ti se sviđa ova pošast za faraone?
Dobro, ali oni su pod uzbunom, kako ćemo ući unutra?
Nisi mi rekao.
Nisam ti rekao što?
Što se dogodilo u klubu Yakuza.
Japanac koji ti je prijetio, ali nije pucao.
Je li to bio Kido ili Yoshida? -Ne znam...
Na što točno misliš? -Kempeitai te začudo pustila, umjesto da te ubije.
Childan ti je to rekao? -Da. -On nema pojma o tome, Frank. -Ne?
Nemam niti ja. Dakle, počni mi objašnjavati.
Taj gad Kido, mučio me.
Rekao je da će ubiti nas i sve radnike ako ne pristanem. -Na što pristaneš?
Govorio sam mu stvari. -Govorio si mu stvari?
Govorio sam mu samo o Yakuzama i krivotvorenju.
Većinu toga je već znao. -Jesi li mu rekao za bombu?
Ne, kunem se. Niti za bombu ili Garyja ili Saru. Ništa od toga.
Slušaj. Učinio sam to jer si mi najbolji prijatelj.
Kako bi ostao živ. -Ne. -Da, stoga. -Sranje.
Samo nam moraju mahnuti. -Ja to moram učiniti.
Pri tome će umrijeti i glavni inspektor? -Da.
On je otrovao moju sestru i njezinu djecu.
Bili su nevini, otrovao ih je bez razloga, samo jer je to mogao.
Ne bojim se. Vidio sam vlastitu smrt. Znate to.
Ponavljao sam to u svojoj glavi desetak puta.
Ispružio sam ruku straga i napipao rupu od metka u lubanji.
Ja to moram učiniti.
Ja sam vaš vozač i bombaš.
Ja sam čovjek za to.
Kako lijepo. Našla si mjesto. -Ne nasmijavaj me, Joe. Ne ovdje.
Možete li nas na trenutak ostaviti nasamo? Hvala.
Nikad nisam zamišljala da bih kročila ovdje ili očekivala da tebe vidim tu.
Nikad nisi bila u očevu uredu? -Moj otac nije Führer.
Nije ni moj. On je privremeni kancelar.
Kakvi su ovdje sve bili sastanci. Rasprave i tajni razgovori.
Odluke koje su mijenjale svijet. -Ovo je samo ured.
Ne možeš raditi ovdje i biti apolitičan.
Stojiš u uredu najmoćnijeg čovjeka na svijetu.
Pitam se vjeruješ li ti uopće u ideale Reicha.
Znaš, kad sam bio mali... samo sam želio oca.
To mi je bila jedina želja.
Uvijek sam zamišljao da je jako važan čovjek.
Onaj koji donosi važne odluke i da zato nema vremena doći u Brooklyn.
Nakon svih ovih godina, napokon znam istinu.
On je doista takav čovjek.
Mogu biti lojalan samo čovjeku, ne nekoj stvari.
Građani velikog njemačkog Reicha. Kao privremeni kancelar Martin Heusmann
moram vam nažalost priopćiti veliku tragediju. Naš slavni Führer
Adolf Hitler... nas je napustio.
Razdoblje žalosti koje će slaviti Führerov život,
započet će za nekoliko dana.
Vjerovali smo da je Führer umro prirodnom smrću.
Međutim, nakon temeljitih pretraga od strane najboljih liječnika Reicha
u krvi našeg Führera otkriven je rijetki otrov.
Građani velikog njemačkog Reicha, prema trenutačnoj spoznaji
moramo pretpostaviti, da je naš slavni Führer Adolf Hitler ubijen.
Nakon intenzivnih istraga,
ispostavilo se da su naši najbliži saveznici
odgovorni za ubojstvo.
Budite uvjereni da će naša osveta biti brza
i teška. Ovaj zločin
nije ništa drugo već objava rata.
Thomase. Bok. Jesi li dobro? -Smijem li ući? -Svakako.
Znaju li tvoji roditelji da si ovdje? -Da.
Što... Što mi se dogodilo na...
Na pogrebu?
Ti... Onesvijestio si se. Bio si uzrujan. -Ne. Znam da je to laž.
Molim vas.
Molim vas, Julia. Recite mi.
Ja... Thomase...
Thomase? Thomase!
Dirnuta sam jer si došao k meni. Ali o tome moraš razgovarati s roditeljima.
Oni mi neće reći što mi je.
Istraživao sam simptome u knjižnici.
Oni ukazuju na ozbiljne mane. -Ne znam ništa više od tebe.
No, znam da svatko od nas ima mane.
Svatko. No upravo nas to čini ljudima.
Što ako su moje mane one vrste koje treba iskorijeniti, za opću dobrobit?
Ne misli tako. Ne smiješ tako misliti.
Ali zašto onda svi misle tako? -Ne znam.
Ali znam da te tvoja obitelj jako voli. Dobro?
I samo je to važno.
Idi sad doma i razgovaraj sa svojom majkom. Obećavaš? -Dobro.
Hajde.
Divim se vašim naporima da izbjegnete ovaj ishod.
Moji napori su propali.
Ali bili su časni.
Zahvalan sam jer sam bio u mogućnosti pomoći.
Ja sam onaj koji je zahvalan, naredniče.
Za vašu odanost i vaše prijateljstvo.
Generale Onoda.
Naredniče, ostavite nas.
Gledali ste nacistički program? -Da, generale.
Onda ste svjesni što nam je prebjeg brigadir Diels donio?
Dokaze o atentatu na našeg princa. -Dokaze?
Nacisti su ga poslali, da nas provociraju.
Njegovi navodni dokazi ne dokazuju da su nacisti izvršili atentat.
Ipak nismo progutali mamac.
Stoga su sada izmislili novu laž.
Da su japanski agenti ubili njihovog Führera.
To je propaganda, Kido Tai-i.
Laž koja opravdava ono što obojica znamo da će se dogoditi.
A ovaj grad...
Bit će jedan od prvih nacističkih ciljeva.
Generale. Evakuirajmo naše nuklearne znanstvenike.
Već sam dao nalog, a mi ostali ostajemo na našim položajima.
Ovo će biti naš zadnji rat, Kido Tai-i.
I jako mi je drago što ćemo se zajedno u njemu boriti.
Sve u redu, svekre?
Moram nešto obaviti.
Molim te ti se pobrini za ostalo.
Sigurno putovanje.
Moram te zamoliti za uslugu, Juliana.
Svekre.
Hvala.
Zašto ti trebaju?
Kao dokaz. Da se nikad više ne dogodi tako što.
Ali ne razumijem...
Svi ste me jako usrećili.
Ovako sretan nisam dugo bio.
No, neke stvari su važnije od osobne sreće.
Imam obveze drugdje koje više ne mogu zanemarivati.
Napuštaš nas?
Vidjet ćemo se opet. Siguran sam u to.
Ne idi. Odmah se vraćam.
Kao što sam rekao, ministar trgovine je često izvan kuće.
Čim bude na raspolaganju, možemo se pozabaviti vašim pitanjima.
Dobar dan, ministre financija Mori. Hoćete li nas ispričati?
Kotomichi.
Tebe je uhvatilo, zar ne? -Ne samo to.
Jules je drukčija. -Da, nisam te vidio tjednima.
Žao mi je. Na početku nije mogla biti sama.
A kad je mogla biti sama, nisam je mogao ostaviti samu.
Kad dođe... -Da? -Možeš s njom o svemu pričati, osim o nesreći. O.K.? -Jasno.
To je njezin prvi dan vani. Ne želim je uzrujati. -Okej, shvatio sam.
Hej, uspjela si. -Jesam.
Ed, ovo je Jules. -Bok. -Bok.
Koliko je govorio o tebi, trebala bih te zagrliti.
U redu je. Možemo se zagrliti poslije.
Ed, gdje su čaše? -Mislio sam da su kod tebe. -Ne. -U redu je.
Čekaj ovdje, okej? Ne idi nikamo. Pazi na nju, dobro?
Ne trebam čuvara.
Trebala sam ga neko vrijeme. Frank se naviknuo.
I komu treba čaša?
Boljeg je okusa od bolničkog piva, kladim se.
Bilo je teško onamo dobiti pristojno pivo.
I ti si bio dugo u bolnici?
Da, zbog pluća. Otrovni plin je bio prilično loš. Ali Frank je bio super.
Posjećivao me gotovo svaki dan. Sjedio bi na mom krevetu
i pričao mi što se događa vani.
Bez njega bih pukao. Vjerojatno ne bih ni sjedio ovdje.
Pa, to nam je zajedničko.
Je li te zamolio da ne spominješ nesreću?
Da.
Mogu razgovarati o tome.
Ja...
Nakon svega što se dogodilo, ali to je duga priča, ja...
...izgubila sam nadu.
I jednog dana sam stajala na uglu prometne ulice i...
...i osjećala sam se posve sama. Odlučila sam spontano.
Ali preživjela sam, jer kao što se ispostavilo, nisam sama.
I dosta sam vremena razmišljala o tom izboru, i znam...
Bilo je krivo. -Valjda se može reći da ste si pronašli malo nade.
Mislim da jesam.
Edwarde? Edwarde? Edwarde, čujete li me? Imate li tu još mjesta?
Ne, kofer je pun. -Moramo naći mjesta za ovo.
Što ćemo s tim u neutralnoj zoni? -Nećemo ništa s tim, g. McCarthy.
Neki predmeti nemaju funkciju. Njihova vrijednost je samo estetske prirode.
Njih trebam. -Onamo kamo idemo ne postoji kultura.
Ova vaza iz 1798. ima prošlost, priču.
To su moje gaće.
Prošlost ovih gaća me ne zanima.
Ja imam jednu torbu, vi 4 kofera. -G. Frink će nam pomoći s pakiranjem.
Frank.
Nisi im ništa rekao, zar ne?
Oni bi te ubili. Ali ne govoreći im, riskiram njezin život.
Koliko ti puta moram reći? Nisam ništa rekao Kempeitai o njima.
Da, vjerujem ti.
No, možda te prate ili prisluškuju? Možda su bube ovdje?
Childane. Gdje je novac od manžeta?
Samo trenutak, molim. Već sam ga podijelio
na tri jednaka dijela.
Slobodno prebrojte. Uvjeravam vas, tu je sve.
Što ću s tvojim dijelom? -Pronađi Jules, ako možeš.
I reci joj...
Samo joj reci da je imala pravo. -Nisi njihov brat. Kako god te oni zvali.
Ako tražiš obitelj, imaš Jules i mene.
U redu. Ali uzmi svoj dio, ne želim ga.
Neće mi trebati.
Jeste li dobro, ministre trgovine? -Jako sam umoran.
Ali pretpostavljam da znate razlog.
Vaš svijet je drukčiji, Kotomichi.
Ministre trgovine. -Naučio sam o drugom svijetu kroz naše carstvo,
kroz razaranje Hirošime i Nagasakija. Tamo ste ranjeni.
Moja obitelj, prijatelji... poginuli su u bombardiranju.
Dok sam ležao u bolnici i oporavljao se od opeklina,
Naučio sam izbjeći bol. Kako tjelesnu tako i psihičku.
Nehotice sam se našao ovdje.
U boljem svijetu, u kojem je moja obitelj još živa.
Mislim da moja putovanja imaju svrhu.
Vojske u drugom svijetu su napravili jače nuklearno oružje.
Neke su tisuću puta jače od one bačene na Nagasaki.
Bojim se da će na kraju uništiti sami sebe.
Ako general Onoda ne posluša razum,
morat ću čim prije razgovarati s princem. Pripremite moje putovanje.
Ministre trgovine, trenutačno nitko ne može putovati u Japan.
Uskoro ćemo biti u ratu. -Što? -Hitler je mrtav.
Otrovan. A nacisti krive nas.
Bojim se da vaše upozorenje dolazi prekasno.
Možda imamo još jednu nadu, Kotomichi.
Otpor je aktivan u svim regijama, od Miamija
do Concorda. Slična izvješća dolaze iz Pacifičkih D.
Znali smo da će pokušati iskoristiti Hitlerovu smrt.
Da, ali ovako se nisu koordinirali od kraja rata.
Tada smo ih sredili i sad ćemo. -Da, gospodine.
Ispričajte me, gospodo.
Vi ste Rawlingse?
Opustite se.
Što imamo ovdje? -Ovo je dnevna soba Julie Mills, pukovniče.
A ovo je snimka.
Thomase. Bok. Jesi li dobro? -Smijem li ući?
Svakako. Znaju li tvoji roditelji da si ovdje?
Što... Što mi se dogodilo na...? Na pogrebu?
Ti... Onesvijestio si se. Bio si uzrujan. -Ne. Znam da je to laž.
Molim vas, Julia. Recite mi.
Koliko sam bolestan?
Iskreno.
Ja...
Thomase?
Thomase. Dirnuta sam jer si došao k meni.
Ali o tome moraš razgovarati s roditeljima. -S roditeljima?
Oni mi neće reći što mi je.
Istraživao sam simptome u knjižnici.
Oni ukazuju na ozbiljne mane.
Svatko od nas ima mane. Upravo nas to čini ljudima.
Što ako su moje mane one vrste koje treba iskorijeniti, za opću dobrobit?
Hvala.
Hvala što ste me izravno obavijestili.
Je li ovo još netko vidio? -Ne, gospodine.
Mislim da će meni to trebati.
Halo. -Helen, ja sam.
Jeste li pronašli Lucy? -Ne, ali tražimo je svuda.
Slušaj, dušo. Jesi li vidjela Thomasa?
Ne. Zašto? -Vjerojatno nisi vidjela ni Juliu Mills.
Ne. Zašto pitaš? -Nema razloga za brigu, ali ako
čuješ nešto o njima dvoje, javi mi, u redu?
Naravno.
Moramo ih pronaći, Erich.
Između sjedala ti je. S desne strane.
Parkiraš auto na mjesto. Okreneš prekidač, uključiš tajmer,
i gubiš se od tamo.
Koliko imam vremena? -Dovoljno, da dođeš do izlaza.
Frank, ako stisneš gumb na ovoj strani, odmah će eksplodirati.
Ako nećeš svoje zadnje sate provesti u nepodnošljivoj boli.
Možeš li ti to? -Da, ako se mora.
Moram reći, Frank, pun si iznenađenja.
Hoćemo li se sad zagrliti -Dobro, onda. Trebaš ovo i svoje stvari.
Morat ćeš se maskirati. -Da. Trenutak.
O noj nije bilo govora. -Ti si vozač. Trebaš putnika.
Ona je Onodina nećakinja. -Slab izgovor.
Nećakinja je japanski kod za ljubavnicu. Vratar će vam mahnuti.
General si sad naručuje djevojku?
Nije savršen, ali nemamo biljeg plana. -Ne. O njoj nije bilo govora.
Ne odlučuješ ti. -Već sam bio šupak prema tebi.
Ne želim da te ubiju. -Jadna isprika.
Ozbiljan sam. -I ja sam. Idem s tobom.
Ili se vratimo na plan A i ja vozim.
Kido Tai-i. -Dobar dan, glavni inspektore.
Ministre trgovine. Vaše odsustvo nas je jako zabrinulo.
Tu su hitni problemi koje odmah moramo raspraviti.
Trenutačno moram obaviti neke druge važne poslove.
Da, predstojeći rat. Znam.
Ono što imam za reći može osigurati opstanak našeg carstva.
Doći ću k vama, čim mognem. -Ne. Ja odmah dolazim k vama.
KEMPEITAI SJEDIŠTE
Dobar dan. Dovodim nećakinju generala Onode.
Što se događa? -Nisam još sigurna.
Ne funkcionira.
Nije zabilježeno. Čekajte ovdje dok ne dobijemo generala.
Hej vi.
Kako se zovete? Moj ujak će htjeti znati tko me zadržao.
Sljedeći put to bolje pripremite,
da generalova nećakinja ne doživljava neugodnosti. -Hvala.
Sada je jasno da nacisti sanjaju svijet
u kojem nema mjesta za nas. Za njih smo kao Židovi,
Slaveni i Cigani.
Mi smo nešto strano.
Stoga je ratni stroj Reicha...
...spreman da nas napadne.
Ljudi u ovoj sobi možda neće doživjeti svitanje,
ali naši unuci će preživjeti.
I... nikada ne smijemo zaboraviti:
Naš car je besmrtan.
Živio car. -Banzai! Banzai!
Kao što se mi vojnici suočavamo sa smrću... -Ministar Tagomi je ovdje.
Ovo će biti najveća demonstracija japanske hrabrosti.
Hej, stanite.
Vi ste nećakinja generala Onode? -Da.
Javit ću mu da ste stigli. Molim vas pričekajte ovdje.
S ministrom trgovine razgovarat ćemo u mom uredu.
Frink.
Tražite Kida. -Da.
Bok. -Bok. -Što je? -Ništa. Čekali smo tebe.
Za zdravicu. -Pa, onda... Čemu ćemo nazdraviti? -Nama?
Za nas troje.
Preveo i prilagodio. Zaboravko