STOR-NAZIRIKET
Mannen i høyborgen
Faen!
- Går det bra? - Beklager. Jeg hadde et øyeblikk.
Jeg får det ikke ut av hodet.
Det våpenet i ansiktet på klubben.
Ed sa at Taishi er død
Jeg husker ingen nevne et våpen i ansiktet ditt.
Jeg trodde at Kempeitai skulle drepe oss.
Nøyaktig hva skjedde?
Du sa det ikke til meg.
Sa ikke hva?
Klubben. Yakuza.
Og japsen som siktet på deg, men ikke skjøt.
Var det Kido eller Yoshida?
Hvor fikk du dette?
En journalistvenn
sier den er 1000 ganger kraftigere enn bomben vi slapp på Hiroshima.
USA testet den åpent på en Stillehavs-atoll.
For å skremme russerne.
Desperate tider, Bill.
Hva sier Berlin?
Det man ville antatt.
Hva tror du vil skje?
Vær så god, sir. En tørr martini.
Jeg tror vi skal drikke mer, dra tilbake til kontoret
og håpe at noen som er viktigere enn oss har en plan.
Jeg kan skåle for det.
Bestill én til. Må på toalettet.
Jeg henter to til, sir.
Henry.
Julia.
Er alt i orden?
Det er Lucy. Vi spiste lunsj, hun sa hun følte seg matt.
Hun sa kontoret ditt var i nærheten.
Går det bra med henne?
Hun kollapset i lobbyen.
De sa at du var her. Hun hviler oppe.
Jeg ba henne gå til legen, men hun er veldig sta.
Jeg er glad du var med henne, Julia. Takk.
Så klart. Alle ville gjort det samme.
Lucy? Lucy.
- Sett deg. - Julia.
Hvem er du?
Vi har kona di.
Og om du ikke vil at vi skal skyte henne i hodet,
må du gjøre akkurat som jeg sier.
Sett deg.
Jeg vil få deg drept for dette.
Vær så snill, gjør som han sier.
Jeg elsker kona mi.
Men om du tror at Lucy, eller jeg,
ville forråde alt vi har trodd på...
Ikke gjør det for henne, eller deg selv. Gjør det for barnet deres.
Visste du ikke at hun er gravid?
Du lyver.
Hun
ville ikke si det før hun var sikker.
Hun sa dere har prøvd en stund.
Hva vil dere?
Amerikansk rike. To politimenn, én stor by.
Han er en av de eneste mennene i New York som kan få oss inn på en TV-stasjon.
Det må være en annen måte å få ut budskapet på.
Du, av alle, burde ikke tvile på bildenes makt.
Folk tror på det de ser, spesielt når det kommer fra myndighetene.
Dette er vår beste mulighet.
Om jeg gjør dette, vil de vite at jeg jobber med dere, jeg kan ikke dra hjem.
Om jeg blir her, er jeg så godt som død.
Etter du gjør dette, vil folkene våre smugle deg til Den nøytrale sonen.
Og hva med det jeg gjorde for Joe?
Blir alt tilgitt?
Ikke tilgitt.
Vi er skuls.
Hva vil skje med Lucy?
Om han gjør som han skal, lar vi henne gå.
Og hva med ham?
Ingenting bra.
Men forrige gang du ville beskytte en nazist, ble du praktisk talt en.
CNNS VERDENSNYHETER
Jeg heter Henry Collins.
Jeg er viseinformasjonsminister i Stor-naziriket.
Dere har alle vært ofre for en løgn.
De siste par dagene har dere blitt fortalt at Føreren lever og har det bra
på ferie i slottet sitt i Østerrike.
Men sannheten er at Adolf Hitler døde i går kveld i Berlin.
Rikets krefter vil ikke at dere skal vite sannheten, men...
Henry Collins var en personlig venn.
Vi tror han ble presset.
Kollegene hans forteller at en kvinne kom opp til ham kort tid før han dro.
Hva med Lucy, kona hans?
Savnet, sir, og det var tegn til kamp hjemme hos dem.
Motstandsbevegelsen har jammen lagt dette til en god tid.
Flere millioner mennesker så den sendingen.
Nyhetstjenesten kaller det terrorist-propaganda
og forsikrer folket om at Føreren lever i beste velgående.
Litt sent for det.
Sett alle SS-avdelingene i beredskap.
Ja?
Hold for fungerende kansler.
Kansler Heusmann.
Jeg forstod det sånn at motstandsbevegelsen der var virkningsløs,
men likevel klarte de å offentliggjøre de tragiske nyhetene om Førerens dødsfall.
Lenge før vi var forberedt på å gjøre det.
Vi vil anholde de skyldige, det lover jeg deg.
Jeg forstår at dette er spesielle tider,
men jeg må vite at jeg kan stole på mine høyt rangerte offiserer.
Du kan det, sir.
Du har vært veldig effektiv til nå
og jeg vil aldri glemme hva du har gjort for sønnen min.
Men dette gjør meg ikke sikker.
Jeg vil gjenvinne orden, sir.
Jeg lover deg.
Gjør det.
Og bli ved din post til kaoset er over.
Ja, kansler.
Heil Hitler.
De monumentale, hurtiggående hendelsene de siste 13 dagene
nådde tydeligvis en fredelig avslutning i dag.
Etter Khrusjtsjovs ordre om å trekke alle missiler fra Cuba
snakket president Kennedy om behovet for tiltak
som sørger for at de nesten katastrofale hendelsene aldri skjer igjen.
For å forsikre samarbeid
vil FN overvåke resolusjonen.
Ettersom vi går mot avslutningen av krisen,
minnet presidenten Khrusjtsjov om
at det fremdeles er mye jobb å gjøre for å roe frykten om krig
mellom Russland og USA.
Til vi kan få bredere enighet for flere nedrustingstiltak,
vil trusselen om en atomkonflikt fortsette å henge over oss.
Ok. Parkeringskjelleren til Kempeitai-bygningen.
Jeg parkerer bomben her. Søyle fem.
Midt i denne bygningen er krigsrommet deres,
der Kempeitai og deres militære etterretning
koordinerer all innsats mot motstandsgruppen.
Rett over parkeringshuset.
Jeg kjører inn, parkerer. Jeg starter nedtellingen.
Jeg går ut, jeg går opp trappen gjennom lobbyen,
jeg går ut døren, fint og rolig.
Tikk, takk, boom! Faen ta deg!
Blir det å gi faraoene en landeplage?
Ok. Men de er i beredskap, så hvordan får vi den inn?
Du sa det ikke til meg.
Sa ikke hva?
Klubben. Yakuza.
Og japsen som siktet på deg, men ikke skjøt deg.
Var det Kido eller Yoshida?
Jeg vet ikke...
Jeg er ikke helt sikker på hva du snakker om.
Jeg snakker om at Kempeitai sparte livet ditt istedenfor å skyte deg.
Fortalte Childan deg om det?
Ja.
- Han vet ikke noe om det, Frank. - Tror du?
Ikke jeg heller.
Så forklar det til meg.
Den jævelen Kido...
Han banket og sultet meg
og han sa at han ville drepe oss og alle i fabrikken om jeg ikke gikk med på det.
- Gikk med på hva? - Jeg fortalte ham ting...
Du fortalte ham ting?
Ja, men det var bare om Yakuza
og forfalskingen, han visste mesteparten av det fra før av.
"Mesteparten"? Fortalte du om bomben?
Nei, jeg gjorde ikke det, jeg lover. Ingenting om bomben, Gary, Sara eller noe!
Jeg gjorde det fordi du er min beste venn
og jeg gjorde det for å holde deg i live.
- Nei... - Jo, jeg gjorde det.
Faen!
Ok, vi må finne en måte de kan vinke oss gjennom på.
- Jeg har en idé... - Jeg må gjøre det.
Sa du at vi ville drepe førstebetjenten?
Ja.
Det er japsen som gasset søsteren min og barna hennes.
De var uskyldige, forsvarsløse
og Kido gasset dem av ingen annen grunn enn at han kunne.
Jeg er ikke redd. Jeg har sett meg selv dø, det vet du.
Jeg har gått over det øyeblikket i hodet flere dusin ganger om natten,
jeg har strekt meg bak og kjent kulehullet i skallen min.
Det er jeg som skal gjøre dette.
Jeg er sjåføren deres, jeg er bomberen deres...
Jeg er mannen for jobben.
Bra. Du fant stedet.
Ikke få meg til å le, Joe.
Ikke her.
Gi oss et øyeblikk alene, takk?
Takk.
Jeg trodde aldri jeg ville sette fot her.
Eller vente å se deg her.
Aldri vært på din fars kontor?
Faren min er ikke Føreren.
Ikke min heller. Han er fungerende kansler.
Se for deg møtene som må ha funnet sted her,
kranglene, de hemmelige samtalene...
Avgjørelsene tatt i dette rommet har formet verden.
Det er bare et kontor.
Du tror ikke at du kan jobbe i dette kontoret og ikke være politisk.
Her er du, på verdens mektigste manns kontor,
men jeg er ikke sikker på om du tror på det Riket står for.
Som barn var en far alt jeg ville ha.
Det var min eneste ambisjon.
Jeg pleide å se for meg at han var en stor mann
som gjorde så viktige ting for verden at
han så klart ikke hadde tid til å komme til Brooklyn.
Etter alle disse årene, har jeg nå funnet ut sannheten.
Det viser seg at han er den mannen.
Jeg forstår lojalitet til en person, ikke en sak.
Folk i Riket og dets territorier,
som fungerende kansler Martin Heusmann,
er jeg her for å informere dere om en stor tragedie.
Våre storslåtte Fører, Adolf Hitler,
har gått bort.
Sorgperioden som vil komme etter feiringen av Førerens liv,
vil begynne om noen dager.
Man trodde at Førerens dødsfall var som følge av naturlige årsaker.
Men etter undersøkelser fra rikets mest anerkjente leger,
fant vi ut at Førerens blod var forgiftet med en sjelden gift.
Folk i Riket, etter undersøkelsene har vi konkludert med
at vår storslåtte Fører, Adolf Hitler, ble drept.
Etter undersøkelsen
ble det gjort klart at våre nærmeste allierte
sto bak attentatet.
Dere kan være sikre på at vår hevn vil være rask og proporsjonal.
Denne forbrytelsen er intet annet enn en krigshandling.
Thomas, hei. Går det bra?
- Kan jeg komme inn? - Ja visst.
- Vet foreldrene dine at du er her? - Ja.
Hva skjedde med meg i begravelsen?
Du ble matt. Du var opprørt...
Nei, jeg vet at det er en løgn.
Vær så snill.
Vær så snill, Julia, si det til meg.
Vær så snill.
Jeg, Thomas...
Thomas.
Jeg er så rørt over at du kom til meg,
men du må gå hjem og snakke med foreldrene din om dette.
Men de forteller meg ikke sannheten om hva som er galt med meg.
Jeg slo opp symptomene mine på biblioteket
og alle bøkene sier at symptomene hinter om en alvorlig defekt.
Thomas, jeg vet ikke mer enn du gjør.
Men jeg vet at vi alle har feil.
Alle. Hver eneste én av oss. Det gjør oss til hvem vi er.
Hva om mine feil er av typen som må utslettes
for det felles gode?
Ikke tenk sånn, ok? Du kan ikke tenke sånn.
Hvorfor tenker alle sånn?
- Jeg vet ikke. - Hvorfor er det loven?
Jeg vet ikke.
Men jeg vet at familien din elsker deg veldig høyt, ok?
Og det er alt som betyr noe.
Gå hjem og snakk med moren din.
- Lover du? - Ok.
Gå.
Din innsats for å unngå dette resultatet var en inspirasjon, sir.
Innsatsen min feilet.
Men den var hederlig.
Og jeg er takknemlig for at du lot meg ta del i det.
Det er jeg som er takknemlig, sersjant.
For din lojalitet.
Og ditt vennskap.
Sersjant, la oss være alene.
Så du nazistenes sending?
Og er du klar over hva avhopperen, oberführer Diels, hadde til oss?
Han hadde bevis angående attentatet mot Hans Kongelige Høyhet.
"Bevis"? Han ble sendt av nazistene for å provosere oss.
Det såkalte "beviset" påstod at Hans Kongelige Høyhet ble skutt av nazistene.
Og vi vet at det er feil, så vi tok ikke agnet,
så nå kommer de med en ny løgn,
at japanske agenter drepte Føreren deres.
Det er propaganda, Kido Tai-i.
En løgn som rettferdiggjør det vi begge vet vil skje nå.
Og denne byen
blir ett av de første nazist-målene.
Kakka, vi må evakuere atomforskerne våre.
Jeg har alt gitt ordren.
Og resten av oss vil forbli på postene våre.
Dette blir vår siste krig, Kido Tai-i.
Og det gleder meg at vi skal kjempe den sammen.
Er alt i orden, Otoh-san?
Det er noe jeg må gjøre.
Jeg stoler på at du tar deg av resten.
God tur.
Jeg må be deg om en tjeneste, Juliana.
Ok.
Otoh-san.
Ja, hvorfor vil du det?
Bevis.
Så noe sånt aldri skal skje igjen.
Men jeg forstår ikke.
Dere har gjort meg lykkelig.
Lykkeligere enn jeg har vært på lenge.
Det er noen ting som er viktigere enn glede.
Jeg har plikter et annet sted som jeg ikke lenger kan forsømme.
Vent, skal du dra?
Vi vil sees igjen.
Jeg er sikker på det.
Vent litt, jeg kommer straks tilbake. Ok?
Beklager, finansminister.
Som jeg forklarte i går, handelsministeren har mange eksterne avtaler.
Straks han er tilgjengelig,
vil vi håndtere budsjettsakene som berører ditt kontor.
Finansminister Mori.
Om du kan unnskylde oss.
Du liker henne veldig godt, ikke sant?
Det er ikke sånn. Jules er annerledes.
Det må hun være, jeg har knapt nok sett deg på flere uker.
Ja, beklager, det var tungt til å begynne med, hun kunne ikke være alene,
og når hun kunne det ville ikke jeg la henne være alene.
- Én ting. - Ja.
Når du møter henne kan du snakke om alt,
men ikke spør om ulykken, ok?
Ja, greit.
Det er hennes første dag ute og jeg vil ikke opprøre henne.
Ok, jeg skjønner.
- Hei, du kom. - Ja.
Ed, dette er Jules.
- Hei. - Hei.
Han snakker så mye om deg at jeg vil klemme deg, men jeg...
Det går bra, vi kan klemme senere.
Ed, hvor satte du glassene?
- Jeg trodde du hadde dem? - Nei...
Det går bra, ikke vær redd.
Vent her, ok? Ikke gå noe sted.
Pass på henne, ok?
Jeg må ikke "passes på".
Jeg gjorde vel det en gang, men...
Frank ble vant til det, tror jeg.
Hvem trenger et glass?
Smaker bedre enn sykehusøl, tipper jeg.
Ja, det var vanskelig å skaffe ordentlig sykehusøl.
Frank sa at du har hatt et ganske langt sykehusopphold selv.
Ja. Lungene mine.
Sennepsgassen skadet dem virkelig.
Men Frank var flott.
Han kom innom nesten hver dag.
Satt ved sengen min og fortalte historier om utsiden.
Han holdt meg tilregnelig.
Uten Frank ville jeg nok ikke ha vært her.
Vi har det til felles.
Ba han deg ikke si noe om ulykken?
Ja.
Jeg kan snakke om den.
Jeg...
Etter alt som har skjedd, som er en lang historie.
Jeg mistet håpet.
Og en dag stod jeg på et travelt gatehjørne
og følte meg helt alene.
Og jeg tok et valg der og da.
Men jeg overlevde, for det viser seg at jeg ikke er alene.
Og jeg har hatt god tid til å tenke på det valget og jeg vet
at det var galt.
Man kan vel si at du har funnet litt håp.
Jeg tror jeg gjorde det.
Edward.
Edward, hører du etter? Har du noe mer plass der inne?
Nei, det er ikke plass. Det er fullt.
Vel, kan du redusere det litt? Vi må ha plass til dette.
Hva skal vi gjøre med det i Den nøytrale sonen?
Vi har ikke tenkt å gjøre noe med den, Mr. McCarthy.
Et objekt har ikke en funksjon, verdien ligger bare i utseendet.
Hei, jeg trenger dem.
Vi skal dra til et sted der det ikke finnes noe kultur.
Vasen kan dateres tilbake til 1798. Den har en historie...
Men det er buksene mine.
De har sikkert også en historie, men jeg vil ikke høre den.
Jeg har én koffert! Du har allerede pakket fire...
Mr. Frink vil hjelpe oss med lasten. Ikke sant, Mr. Frink?
Frank!
Du sa det ikke til dem, gjorde du?
De ville ha drept deg.
Men ved å ikke si det til dem, risikerer jeg livene deres.
Hvor mange ganger må jeg si det?
Jeg sa ikke noe om dem til Kempeitai.
Ja, jeg tror deg.
Men hvordan vet du at Kempeitai ikke fulgte etter deg,
overvåket telefonene våre, overvåket hjemmet?
Childan, hvor er pengene fra mansjettknappsalget?
Bare ett øyeblikk.
Jeg har alt delt dem i tre like deler.
Bare tell dem. Jeg lover at alt er her.
Jeg vil ikke ha det. Hvorfor skal jeg ha din del?
Finn Jules om du kan. Og si til henne...
Bare si at hun hadde rett.
Du er ikke broren deres, uansett hva de kaller deg.
Om du ser etter en familie, så har du oss to.
Jules og meg.
Greit. Men ta din del, jeg vil ikke ha den.
Jeg kommer ikke til å trenge den.
Går det bra, handelsminister?
Så veldig sliten...
Jeg mistenker at du vet grunnen til det.
Du er ikke fra denne verden, Kotomichi.
Handelsminister...
I den andre verdenen lærte jeg om vårt imperiums undergang.
Ødeleggelsen av Hiroshima og Nagasaki, der du ble skadet.
Min familie, vennene mine,
de døde i bombingen.
Og da jeg lå i sykehuset og brannsårene ble leget,
lærte jeg å unnslippe smerten
i kroppen og sinnet mitt.
Jeg fant meg selv her ved et uhell.
En lykkeligere verden, der familien min overlevde.
Jeg tror det er en grunn bak reisingen min, en hensikt.
Hærene i den andre verdenen
laget atomvåpnene sine større,
noen 1000 ganger sterkere enn den de slapp over Nagasaki.
Jeg frykter at de til slutt vil ødelegge seg selv.
Om general Onoda ikke hører på fornuft,
må jeg straks snakke med kronprinsen.
Forbered turen min med all hast.
Handelsminister...
Reising til Japan er ikke mulig nå.
Vi vil snart være i krig.
Hva?
Hitler er død.
Forgiftet.
Og nazistene klandrer imperiet.
Jeg frykter at advarselen din kommer for sent.
Det kan være et siste håp, Kotomichi.
Det er motstandshandlinger i alle regioner, fra Miami til Concord.
Og det er lignende rapporter fra Stillehavsstatene.
Vi visste at motstandsbevegelsen ville prøve å utnytte Førerens dødsfall.
Ja, men vi har ikke sett dette nivået koordinasjon siden slutten av krigen.
Vi stoppet dem da, vi vil stoppe dem nå.
Ja, sir.
Unnskyld meg, mine herrer.
Er du Rawlings?
På stedet, hvil.
Hva ser vi på?
Dette er Julia Mills hjem, obergruppenführer.
Og dette er det jeg plukket opp.
Thomas, hei. Går det bra?
Kan jeg komme inn?
Ja visst. Vet foreldrene dine at du er her?
Hva skjedde med meg i begravelsen?
Du ble matt. Du var opprørt...
Jeg vet at det er en løgn.
Vær så snill.
Vær så snill, Julia, fortell meg.
Hvor syk er jeg?
Egentlig.
Jeg...
Thomas.
Jeg er så rørt over at du kom til meg,
men du må snakke med foreldrene dine om dette, ok?
Men de forteller meg ikke sannheten om hva som er galt med meg.
Jeg slo opp symptomene mine på biblioteket.
og alle bøkene sier at symptomene hinter om en alvorlig defekt.
Vi har alle feil. Hver eneste én. Det gjør oss til den vi er.
Hva om mine feil er av typen som må utslettes for det felles gode?
STOPP
Takk.
Takk for at du ga meg beskjed straks.
Har du vist dette til noen?
Nei, sir.
Jeg tror jeg trenger dette.
- Hallo? - Helen, det er meg.
- Har du funnet Lucy? - Nei, men vi leter overalt.
Hør her, kjære. Har du sett Thomas?
Nei. Hvordan det?
Du har vel ikke tilfeldigvis sett Julia Mills?
Nei, hvorfor spør du?
Det er ingenting å bekymre seg for.
Men om du hører fra noen av dem, la meg vite om det, ok?
Så klart.
Jeg vil at de skal finnes, Erich.
Dette er mellom setene på høyre side.
Du parkerer bilen på plass,
trykker på knappen, starter nedtellingen
og kommer deg til helvete ut derfra.
Hvor lang tid har jeg?
God tid, så lenge du går rett til utgangen.
Frank, trykk på denne, på denne siden av bilen.
Ellers vil den eksplodere med én gang
så du ikke må tilbringe dine siste timer på jorden i ufattelig smerte.
Tror du at du klarer det?
Ja. Ja, om det kommer til det.
Det må jeg si, Frank, du er full av overraskelser.
Hva? Skal vi klemme nå?
Greit, du trenger denne og disse.
Du vil se riktig ut, ikke sant?
Ja. Vent, vi snakket ikke om henne...
Du kjører som sjåfør, Frank.
Det funker bare med en passasjer.
- Hun er Onodas niese. - Det høres ganske tynt ut.
"Niese" er japse-kode for elskerinne,
fyren ved porten vil ikke si noe.
Generalen ringer etter en jente når vi er på randen av krig?
Det er ingen perfekt plan, Frank. Men det er vår beste sjanse.
- Nei. Vi snakket aldri om å ha med henne. - Det er ikke ditt valg.
Jeg har alt oppført meg som en drittsekk mot deg, jeg vil ikke få deg drept.
- Det er en dårlig unnskyldning. - Jeg mener det.
Jeg også. Jeg blir med.
Ellers er det tilbake til Plan A: Jeg kjører.
God dag, førstebetjent.
Handelsminister, ditt fravær har vært veldig bekymringsverdig.
Vi må diskutere en hastesak umiddelbart.
Jeg har andre plikter som krever min fulle oppmerksomhet nå.
Ja. En snart påbegynt krig, forstår jeg.
Det jeg har å si kan føre til vårt imperiums overlevelse.
Jeg kommer til kontoret ditt straks jeg kan komme meg bort.
Nei. Jeg kommer til deg umiddelbart.
KEMPEITAI HOVEDKVARTER SAN FRANCISCO
Jeg har general Onodas niese.
Hva foregår?
Jeg er ikke sikker ennå.
Det fungerer ikke.
Det er ingen ordre. Du må vente her til vi når generalen.
Kan jeg be om...
Navnet ditt?
"Onkelen" min vil vite...
...hvem som gjorde meg sen.
Arranger det ordentlig, neste gang.
Så generalens "niese" ikke blir ydmyket.
Det er nå klart
at nazistene drømmer om en verden
der vi ikke lenger eksisterer.
For dem er vi, som jødene, slaverne
og sigøynerne,
noe fremmed.
Derfor er Rikets krigsmaskin
klar til å angripe oss.
Mennene i dette rommet vil kanskje ikke overleve til soloppgang,
men barnebarna våre vil overleve
og vi må aldri glemme
at keiseren er udødelig.
Måten vi soldater møter døden i dag...
Handelsminister Tagomi har ankommet.
...blir historiens største demonstrasjon
av japansk mot.
Stopp!
Er du general Onodas "niese"?
Vi vil informere ham om din ankomst.
Vent her.
Vi vil snakke med handelsministeren på kontoret mitt.
Frink!
- Hei. - Hei.
Hva er det?
Ingenting. Vi venter på deg. For skålen.
Greit.
Hva skal vi skåle for?
For oss?
For oss tre.